ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
23 квітня 2026 року справа №200/5289/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/5289/25 (головуючий І інстанції Буряк І.В.) за позовом Донецького державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, -

У С Т А Н О В И В:

Донецький державний університет внутрішніх справ (далі – позивач, Університет) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_1 (далі – відповідач, ОСОБА_1 ), де просив суд:
стягнути зі ОСОБА_1 на користь Донецького державного університету внутрішніх справ (на рахунок Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172, р/рахунок: UA128201720313261009201000675, ЄДРПОУ 08571423) вартість його утримання в Донецькому державному університеті внутрішніх справ у сумі 22 667,42 (двадцять дві тисячі шістсот шістдесят сім грн. 42 коп.) та судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
В обґрунтування позову зазначено таке.
ОСОБА_1 наказом від 20.07.2021 № 361 о/c зараховано на навчання до Донецького державного університету внутрішніх справ та укладено контракт про здобуття освіти в Донецькому державному університеті внутрішніх справ між позивачем відповідачем й Головним управлінням Національної поліції України в Донецькій області (далі – ГУНП в Донецькій області).
Наказом від 06.07.2022 № 288 о/c відповідача відраховано зі складу курсантів та звільнено зі служби в Національній поліції України у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.
У свою чергу, звільнення зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення є підставою для відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі зі специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських.
Повідомлення про зобов`язання відповідача відшкодувати Університету витрати на навчання за № 75544/07-2023 направлено 24.05.2025, однак вказане повідомлення повернуто відправнику, оскільки відсутнє поштове сполучення із тимчасово окупованими територіями.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/5289/25 у задоволенні позову – відмовлено.
Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що усі дії щодо повідомлення Відповідача у спосіб, передбачений чинним законодавством, були здійснені ще до відкриття провадження у справі та до початку розгляду справи по суті. Відсутність прямої законодавчої вимоги щодо додаткових способів повідомлення, свідчить про відсутність порушень з боку Позивача.
Також Позивач звертає увагу, що з моменту звільнення зі служби, тобто з липня 2022 року Відповідач не скористався жодним з механізмів для виконання свого зобов`язання та погашення заборгованості. Ним не було здійснено жодних спроб встановлення зв`язку з університетом, що свідчить про його ухилення від виконання відповідного зобов`язання. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що Відповідач – ОСОБА_1 громадянин України ID-паспорт № НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідно витягу з наказу Донецького державного університету внутрішніх справ від 20.07.2021 № 361о/с ОСОБА_1 зараховано з 15.08.2021 курсантом першого курсу денної форми здобуття освіти за спеціальністю 262 “Правоохоронна діяльність” за кошти державного бюджету згідно з додатком.
Витяг з наказу Донецького державного університету внутрішніх справ від 06.07.2022 № 285о/с свідчить, що ОСОБА_1 звільнено зі служби у поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України “Про національну поліцію” та відраховано з університету 06.07.2022. Розрахунок витрат на утримання ОСОБА_1 за період з 15.08.2021 по 06.07.2022 затвердити згідно з додатком. 
Згідно довідки про витрати на утримання курсанта ОСОБА_1 за період навчання з 15.08.2021 по 06.07.2022 загальна сума витрат складає 22 667,42 грн.
24 травня 2025 року за № 7544/07-2023 позивачем складено на ім`я ОСОБА_1 повідомлення щодо добровільного відшкодування вартості утримання у закладі вищої освіти зі специфічними умовами навчання у сумі 22 667,42 грн.
Наявна у матеріалах справи копія конверту поштового відправлення Донецького державного університету внутрішніх справ, адресована ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) повернута відправнику з причин “територія окупована”.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, судом першої інстанції зазначено наступне.
Стаття 19 Конституції України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2, 4 ст. 74 Закону України “Про Національну поліцію”, підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.
Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
“Порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських”, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261, чинний на час розгляду справи, визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі: дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.
Витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася. У разі коли особа є неповнолітньою, установлення правових відносин здійснюється відповідно до вимог Цивільного кодексу України.
Відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).
Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.
Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.
Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.
На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.
Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання.
Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
Сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису МВС.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.
Висновки суду.
Суд установив, що позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) та відрахований з університету 06.07.2022.
За вимогами ч. 4 ст. 74 Закону № 580 відповідач має відшкодувати Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з утриманням у закладі вищої освіти.
Між тим, Верховний Суд у постанові від 19.10.2023 у справі № 520/1444/22 навів наступні правові висновки щодо застосування норм Закону № 580 і Порядку № 261:
“ 50. Разом із тим, Верховний Суд неодноразово, в тому числі й у постановах від 30 серпня 2022 року в справі № 480/8200/20 та від 14 грудня 2022 року в справі № 520/5837/2020, […], акцентував увагу на тому, що за правилами положень ст. 74 Закону № 580 та п. 8 Порядку № 261 право на звернення до суду у позивача (вищого навчального закладу) у цій категорії справ може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
51. Така ж правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 вересня 2021 року в справі № 520/11540/19, […], у постановах від 13 січня 2023 року в справі № 440/2692/20, від 14 вересня 2023 року в справі № 520/6175/19 та інших.
52. У постановах від 23 вересня 2021 року в справі № 520/11540/19, від 30 серпня 2022 року в справі № 480/8200/20, від 14 грудня 2022 року в справі № 520/5837/2020 та від 14 вересня 2023 року в справі № 520/6175/19 Верховний Суд констатував, що відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачеві повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
53. Тобто саме із відмовою відповідача добровільно відшкодувати витрати на його утримання у вищому навчальному закладі законодавець пов`язує можливість звернення навчального закладу з позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку”.
Тобто, відповідно до Порядку № 261 позивач має вручити під підпис або надіслати відповідачу повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання такого повідомлення відшкодувати витрати із зазначенням їхнього розміру та реквізитів рахунку для перерахування коштів, за для того, щоб забезпечити можливість добровільно відшкодувати витрати на навчання і лише, у разі відмови відповідача, може звернутися до суду.
Утім, у межах розгляду цієї справи, судом установлено, що місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
З 5 березня 2022 року вся територія Маріупольського району Донецької області, в тому числі м. Маріуполь, є територією України, тимчасово окупованою російською федерацією, про що свідчать Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за № 1668/39004, (втратив чинність 20 березня 2025 року), а також Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, (далі - Порядок № 376).
Ці обставини унеможливлюють направлення поштової кореспонденції на адресу відповідача.
Суд враховує, що неможливість Університету надіслати (вручити) відповідачу повідомлення про відшкодування витрат на його утримання у вищому навчальному закладі, внаслідок того, що останнє відоме місце проживання відповідача зареєстровано на тимчасово окупованій рф території України, не є тотожною його відмові добровільно відшкодувати витрати на його утримання в університеті.
За ч 1 ст. 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Позивач не довів належними і допустимими доказами те, що відповідач отримав повідомлення про необхідність відшкодування витрат на його утримання в Університеті для того, щоб мати можливість добровільно їх відшкодувати, в тому числі з використанням права на розстрочення платежу.
Отже, враховуючи вищезазначені висновки Верховного Суду, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача вартості його утримання в університеті в сумі 22 667,42 грн - заявлені передчасно.
Суд враховує, що право на звернення до суду у цій категорії справ може виникнути у позивача лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати.
За обставин, коли відповідач взагалі не отримував повідомлення про необхідність відшкодування витрат на його утримання в університеті, вочевидь, не може йтися про його відмову добровільно відшкодувати такі витрати.
Щодо доводів позивача про те, що на виконання вимог Закону № 580 і Порядку № 261 він вчинив всі можливі дії для повідомлення відповідача про необхідність відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі, суд зазначає таке.
Виникнення в Університету права на звернення до суду з таким позовом пов`язане не з вчиненням ним всіх можливих дій для повідомлення відповідача про необхідність відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі, а з відмовою відповідача добровільно відшкодувати такі витрати.
Водночас, поза увагою позивача залишилося те, що згідно з ч. 1 ст. 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ “Про Дисциплінарний статут Національної поліції України”, яка визначає особливості доведення до поліцейського наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності в період дії воєнного стану, у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.
За ч. 3 ст. 30 Дисциплінарного статуту Національної поліції України доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.
Однак, докази, які б свідчили, що університет вжив заходів, спрямованих на повідомлення відповідача про необхідність відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі, з використанням електронної комунікації, суду також не надані.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову. 
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Донецького державного університету внутрішніх справ на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/5289/25 - залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року у справі № 200/5289/25 - залишити без змін. 
Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін 

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко