ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 м. Полтава Справа № 917/2097/25 

Господарський суд Полтавської облапсті у складі судді Байдуж Ю. С., при секретарі судового засідання Сахно А.В., розглянувши матеріали справи
за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, Полтавська область, 36022; код ЄДРПОУ 00131819
до Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області, вул. Центральна, 39, селище Чорнухи, Лубенський район, Полтавська область, 37100; код ЄДРПОУ 22550119
про визнання права власності за набувальною давністю,

за участю представників сторін:
від позивача: Фурайда Н. І.;
від відповідача: не з`явився, 

ухвалив рішення про наступне:

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Предметом даного спору є захист права власності, шляхом його визнання, на підставі довготривалого відкритого володінням майном.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. Акціонерне підприємство «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», що є позивачем у справі, здійснює ліцензовану господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, зокрема на території Полтавської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) ПАТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно із законодавством), виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1442.
2.2. Відповідно до указу Президента України від 04.04.1995 №282/952 «Про структурну
перебудову в електроенергетичному комплексі України», в редакції на момент його прийняття, доручено:
- Міністерству енергетики і електрифікації України створити державні акціонерні енергетичні компанії згідно з переліком (додаток №2 до Указу);
- Фонду державного майна України передати Міністерству енергетики і електрифікації управління частками (паями, акціями) майна державних акціонерних компаній, що створюються відповідно до даного Указу.
2.3. Наказом Міністерства енергетики та електрифікації України від 28.07.1995 №132 створено ДАЕК «Полтаваобленерго», яка визнана правонаступником державного енергопостачального підприємства «Полтаваобленерго». (а. с. 9). 
2.4. Відповідно до Переліку майна, переданого до статутного фонду Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» згідно з наказом Міністерства енергетики та електрифікації України про створення відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго» від 28 липня 1995 року №132, позивачу передано:
- «Здание конторы» інвентарний номер 014402, залишкова вартість, за якою об`єкт
включено до статутного фонду станом на 31.07.1995р., становила 1073,11 (грн.),
(№12909 в Переліку);
- «Гараж» інвентарний номер 014405, залишкова вартість, за якою об`єкт включено
до статутного фонду станом на 31.07.1995р., становила 1304,70 (грн.), (№12910 в
Переліку);
- «Гараж глиняный» інвентарний номер 014406, залишкова вартість, за якою 
об`єкт включено до статутного фонду станом на 31.07.1995р., становила 0,00 (грн.),
(№12912 в Переліку) (надалі – Нерухоме майно) (а. с. 10 - 11).
2.5. З пояснень позивача, під час прийняття у володіння та постановці на баланс позивачем зазначеного Нерухомого майна, об`єктам було присвоєно нові інвентарні номери, зокрема: «Здание конторы» - 5180001; «Гараж» - 5180002; «Гараж глиняный» - 5180004.
2.6. З обставин викладених в позовній заяві вбачається, що в процесі використання та обслуговування зазначеного нерухомого майна, позивачем було здійснено реконструкцію об`єкта «Гараж глиняный», після чого даний об`єкт використовувався як склад, прохідна та приміщення охорони, що відображено в акті проведення інвентаризації основних засобів по Чорнухинській філії ВАТ «Полтаваобленерго» за 2003 рік, на підставі якого було змінено назву основного засобу з «Гараж глиняный» на «Склад №2 (прохідна)» (а. с. 65).
2.7. В подальшому, на території Чорнухинської філії ВАТ «Полтаваобленерго» було побудовано та введено в експлуатацію радіовежу для впровадження корпоративної системи радіорелейного зв`язку, що вбачається з Акту технічної комісії про прийняття в експлуатацію від 28.08.2008 рокут (а. с. 63).
2.8. Відповідно до положень Статуту позивача, в редакції від 17.05.2024, позивач є правонаступником державної акціонерної енергопостачальної компанії «Полтаваобленерго», заснованої у формі відкритого акціонерного товариства відповідно до наказу Міністерства енергетики та електрифікації України від 28 липня 1995 року №132, шляхом перетворення державного енергопостачального підприємства у державну акціонерну енергопостачальну компанію «Полтаваобленерго» відповідно до Указу Президента України №282/95 від 04 квітня 1995 року «про структурну перебудову в електроенергетичному комплексі України» (п. 1.1. Статуту).
Також, позивач по всьому майну, правам та обов`язкам є правонаступником ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго», правонаступника державної акціонерної енергопостачальної компанії «Полтаваобленерго» (п. 1.3. Статуту).
2.9. З обґрунтувань позивача, що викладене у позові, отримане в порядку правонаступництва Нерухоме майно позивач фактично використовував в період з 2015 о 2025, у своїй безпосередній господарській діяльності, зокрема: в будівлі контори облаштовано диспетчерський пункт та кабінети для робочого персоналу Чорнухинської дільниці (філії) ; в гаражі – розміщено серверну та транспортні засоби, для обслуговування систем передачі електричної енергії; склад №2 (прохідна) – використовувався, як склад для матеріалів, а також, як прохідна з приміщенням для охорони.
2.10. На обслуговування та підтримання Нерухомого майна в належному стані позивач витратив та 711 921,13 грн.
До складу таких витрат входить проведення ремонтно-відновлювальних робі, зокрема:
- по об`єкту «Будівля контори» (інвентарний №5180001) – 261138,66 грн;
- по об`єкту «Гараж» (інвентарний №5180002) – 122136,23 грн.;
- по об`єкту «Склад №2 (прохідна)» (інвентарний №5180004) – 10899,58 грн.;
- по об`єкту «Ворота, хвіртка, огорожа» (інвентарний №5180534) – 44226,69 грн.;
- по об`єкту «Вбиральня» (інвентарний №5180535) – 2647,38 грн.;
- по об`єкту «Радіощогла» (інвентарний №13036651) – 270 872,59 грн.
Про що свідчать наявні у справі докази (а. с. 39 - 43).
2.11. На підставі наказу АТ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» від 25.09.2025 року №627 було внесено зміни до обліку основних засобів в частині назви та характеристик об`єктів з внесенням змін до інвентаризаційних описів.
Станом на 30.09.2025 року Товариство володіє та у нього на балансі обліковуються наступне Нерухоме майно, що розташовані за адресою: Полтавська область, Лубенський район, селище Чорнухи, вул. Мележика, 3а, зокрема: 
- будівля контори інв. №5180001; 
- гараж інв №518002;
- склад №2 (прохідна) інв. №5180004;
- вбиральня інв. №518053;
- огорожа з воротами та хвірткою інв. №5180534;
- радіощогла інв. №13036651 (а. с. 38).
2.12. Фізична наявність Нерухомого майна, визначена та підтверджується даними з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва за реєстраційним номером ТІ01:2053:7815:5564:3425, а також Технічний паспорт виготовлений 24.06.2025 за №329.
2.13. З матеріалів справи також вбачається, що Нерухоме майно знаходиться на орендованій земельній ділянці з кадастровим номером 5325155100:30:001:0572 загальною площею 0,2355 га, з цільовим призначенням - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів передачі електричної енергії, про що свідчить Договір оренди землі, укладений 10.10.2023 року за №3560, між Чорнухинською селищною радою та позивачем та Додаткова угода від 07.07.2025 №1 до цього договору (а. с. 55).
2.14. Відповідно до Звіту про оцінку Нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності ПП «Науково-консультаційний ЕСПОЦЕНТР», ринкова вартість виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною
площею 631,0 м. кв. за адресою: вул. Мележика, 3а, смт. Чорнухи, Лубенський р-н, Полтавська обл., станом на 31.08.2025 року становить 1959911,00 грн.
Інші докази актуальної ринкової вартості Нерухомого майна, на момент розгляду справи судом, у матеріалах справи відсутні.
2.15. Згідно з даними інформаційної довідки №422251893 від 11.04.2025 року відсутня інформація про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження щодо нерухомого майна, яке розташоване за адресою: Полтавська область, Лубенський район, селище Чорнухи, вулиця Мележика, 3а.
2.16. Відповідно до листа Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області від 21.04.2025 №04-12/564 об`єкти нерухомого майна (нежитлове приміщення) розташоване за адресою: вул. Мележика, 3а, селище Чорнухи не належить до об`єктів комунальної власності.
2.17. З огляду на відсутність зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на Нерухоме майно, яким позивач фактично володіє, користується та розпоряджається, останній звернувся до суду з позовом, який розглядається судом у цій справі. 

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Позивач просить визнати за АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» право власності за набувальною давністю на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, в склад якої входять: літ. «А-1» - будівля контори, літ. «Б-1» - гараж, літ. «В-1» - склад №2 (прохідна), літ. «Г-1» -вбиральня, літ. «№1» - ворота, літ. «№2» - хвіртка, літ. «№3» - огорожа, літ. № « 4» - огорожа, літ. « 6» - радіощогла, які розташовані за адресою: Полтавська область, Лубенський район, селище Чорнухи, вулиця Мележика, 3а.
3.2. Юридичними підставами позову є статті 316, 317, 344 ЦК України.
3.3. Фактичними підставами позову є відсутність визнання, яке полягає у державній реєстрації Нерухомого майна, яким позивач володіє, користується та розпоряджається.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач у Відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 10.12.2025 за вх. 16008, позовну заяву визнає, вказуючи на те, що позивач, починаючи з 1995 року користується Нерухомим майном, що на переконання відповідача дає позивачу право на визнання за позивачем права власності на Нерухоме майно. 

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.11.2025, після усунення позивачем недоліків, прийнято до розгляду позовну заяву; відкрито загальне позовне провадження у справі; підготовче засідання призначено на 23.12.2025 на 09:00 год.; явку сторін у підготовче засідання визнано обов`язковою; сторонам встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті справи.
5.2. В подальшому 10.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 16008).
5.3. Інших заяв чи клопотань від сторін по справі не надходило, тому суд ухвалою від 23.12.2025, закрив підготовче провадження у справі № 917/2097/25. Справу призначив до судового розгляду по суті на 12.02.2026 о 09:30 год.
5.4. Відповідач, 03.02.2026 подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог та відсутність заперечень з приводі його задоволення.
05.02.2026, відповідач знову подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
5.5. Така ж сама, по суті, заява надійшла до суду 12.02.2026, від позивача, який просив суд позовні вимоги задовольнити, розглянувши справу без його участі.
5.6. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд прийняв рішення, враховуючи наступне.

6. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

6.1. Господарським процесуальним законодавством встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу (ч. 1 ст. 46 ГПК України).
Проте, слід зазначити що визнання відповідачем позову не є безумовною підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Таке рішення суд ухвалює лише за наявності законних підстав.
6.2. Так, у відповідності до статті 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
6.3. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, а також визнання позову позивачем суд визначає, що питанням на яке суд має дати відповідь для правильного вирішення спору є питання:
- чи є обставини, що виникли між сторонами спору, в результаті яких виник спір, такими, що вчинені в рамках Закону?
За наведених обставин, з урахуванням відсутності третіх осіб, у справі, а також відсутності вірогідності того, що у правовідносинах, які виникли між сторонами задіяні інші особи, інтереси яких можуть бути порушені, суд має дійти до ствердної відповіді на вищезазначене ключове питання.
6.4. Суд ухвалюючи рішення у даній справі суд виходить з наступного.
Доказами, згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими та електронними доказами, відповідно до частини другої наведеної норми.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

7.1. Суд погоджується з твердженнями позивача про те, що у даній справі наявні всі правові підставі для задоволення позову.
7.2. Так, передусім, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.16 ЦК України).
7.3. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1, ст. 317 ЦК України).
7.4. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст.319 ЦК України).
7.5. При цьому, частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
7.6. За змістом ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
7.7. Особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов (ст.344 ЦК України).
7.8. Отже, інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ - не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: 
- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; 
- законність об`єкта володіння; 
- добросовісність заволодіння чужим майном;
- відкритість володіння; 
- безперервність володіння; 
- сплив установлених строків володіння; 
- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. 
Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
7.9. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьоїстатті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений уЦК Українистрок, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Такі висновки щодо застосування норм права сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2020 у справі №910/858/19, від 10.02.2020 у справі №923/82/19, від 16.01.2020 у справі №916/455/10, від 02.08.2019 у справі №915/945/18, від 02.08.2019 у справі №915/962/18, від 09.07.2019 у справі №920/999/16, від 11.06.2019 у справі №922/1574/17, від 11.06.2019 у справі № 917/2156/17.
7.10. З огляду на визначену законодавством особливість набуття речових прав на нерухоме майно за набувальною давністю (безпосередньо на підставі судового рішення про визнання такого права) Конституційний Суд у рішенні від 11.11.2004 у справі №1-30/2004 констатував, що визначальним для правильного вирішення спору є встановлення наявності (або відсутності) прямо передбачених статтею 344 ЦК обставин, сукупність яких обумовлює набуття особою речових прав на майно, а саме: тривале, безперервне, добросовісне та відкрите володіння особою чужим майном (яке має власника, або є річчю безхазяйною).
7.11. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №923/82/19, від 24.02.2021 у справі №914/8/20.
7.12. У постанові від 01.08.2018 у справі №201/12550/16-ц Верховний Суд зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
7.13. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 підтримала наведені висновки Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першоїстатті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
7.14. Враховуючи положення статей 335 і344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07.02.2015 за №5).
7.15. Так, у цій справі, обставини справи встановлені судом, вказують на те, що Нерухоме майно - Виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, в склад якої входять: літ. «А-1» - будівля контори, літ. «Б-1» - гараж, літ. «В-1» - склад №2 (прохідна), літ. «Г-1» -вбиральня, літ. «№1» - ворота, літ. «№2» - хвіртка, літ. «№3» - огорожа, літ. № « 4» - огорожа, літ. « 6» - радіощогла, які розташовані за адресою: Полтавська область, Лубенський район, селище Чорнухи, вулиця Мележика, 3а, не належить до категорій майна, вилучених із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння є законним та може бути об`єктом набувальної давності.
Також -- не належить до об`єктів комунальної власності (п. 2.16. Рішення).
7.16. Відкритість та довготривалість (понад 10 років) володіння позивачем Нерухомим майном, вбачається з обставин правонаступництва позивачем майна ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО», яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Полтаваобленерго», правонаступника державної акціонерної енергопостачальної компанії «Полтаваобленерго» (п. 2.8. Рішення).
7.17. Ті ж самі обставини вказують на добросовісне заволодіння позивачем спірним Нерухомим майном.
Крім того, матеріали справи не містять доказів набуття позивачем Нерухомого майна, злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, а також доказів того, що у позивача наявний умисел причинити шкоду іншій особі.
Так само відсутні докази про наявність інших осіб, що є зацікавлені у Нерухомому майні.
7.18. Нерухоме майно не передавалось позивачу на підставі цивільно-правового правочину (договору купівлі-продажу, дарування, міни, оренди тощо), у зв`язку з чим володіння позивачем цим майном є безтитульним. 
7.19. Право власності на спірне нерухоме майно за жодною особою не зареєстровано. Власників цього майна не виявлено. Доказів, які свідчили б про наявність інших осіб, аніж позивач, які претендують на це майно, суду не надано.
7.20. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що у цьому спорі наявні всі умови у сукупності, що у відповідності до статті 344 Цивільного кодексу України є передумовою для набуття позивачем права власності на спірне Нерухоме майно за набувальною давністю, а тому позов задовольняється судом.

8. СУДОВІ ВИТРАТИ.

8.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. 
Так, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема: дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
8.2. З огляду на те, що вини відповідача у виникненні даного спору немає і позивач не заявляв про розподіл судових витрат, судовий збір покладається на позивача.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233,237-238 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПОЛТАВАОБЛЕНЕРГО» (36022, м. Полтава, вул. Старий Поділ, 5, код ЄДРПОУ 00131819) право власності за набувальною давністю на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, в склад якої входять: літ. «А-1» будівля контори, літ. «Б-1» гараж, літ. «В-1» склад №2 (прохідна), літ. «Г-1» вбиральня, літ. «№1» ворота, літ. «№2» хвіртка, літ. «№3» огорожа, літ. № «4» огорожа, літ. « 6» радіощогла, які розташовані за адресою: Полтавська область, Лубенський район, селище Чорнухи, вулиця Мележика, 3а.
3. Видати судовий наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення. 

Повне рішення складено 20.02.2026 

Суддя Юлія БАЙДУЖ