ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"06" квітня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/256/26	

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.
при секретарі судового засідання Лещенко Л.С.
розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження 
справу №916/256/26
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” 
до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса 
про стягнення 1 051 576,38 грн.

за участю представників: 
від позивача: Кемінь В.В. /довіреність від 30.12.2025 №151/
від відповідача: Чеповський О.В. /самопредставництво/

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса боргу у загальній сумі 1 051 576,38 грн., у тому числі: основний борг у сумі 837 146,08грн.; пеня у сумі 173 962,79 грн.; 3% річних у сумі 20 382,86 грн.; інфляційні втрати у сумі 20 084,65 грн., а також стягнення з відповідача 12 618,92 грн. сплаченого судового збору та інших витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором постачання природного газу від 08.01.2025 №14-8167/24-БО-Т з додатковою угодою від 13.01.2025 №1, від 24.02.2025 №2 щодо повної та своєчасної оплати поставленого природного газу.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.01.2026 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.02.2026 о 10:15, із викликом учасників справи у підготовче засідання.
16.02.2026 за вх.№5591/26 господарським судом одержано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд: врахувати бюджетні обмеження КЕВ м. Одеса як державної установи при визначенні порядку стягнення заборгованості, та ураховуючи бюджетний статус КЕВ м. Одеса, врахувати можливість пом`якшення санкцій або їх часткового списання/перерахунку з огляду на добросовісність (визнання боргу, пропозиція погашення першої частини) та суспільний інтерес у безперебійному функціонуванні об`єктів, що забезпечує КЕВ м. Одеса.
20.02.2026 за вх.№6299/26 господарським судом одержано відповідь на відзив.
У підготовчому засіданні 25.02.2026 за участю представників сторін, постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою закрито підготовче провадження та призначено судове засідання щодо розгляду справи по суті на 11.03.2026 о 09:30, із викликом учасників справи у судове засідання.
У судовому засіданні 11.03.2026 за участю представників сторін, постановлено ухвалу без оформлення окремого документа, якою оголошено перерву в судовому засіданні щодо розгляду справи по суті до 06.04.2026 о 14:50, із викликом учасників справи у судове засідання.
У судовому засіданні 06.04.2026, за участю представників сторін, судом на підставі ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Стислий виклад позиції позивача:
- На виконання умов Договору, Позивач передав у власність Відповідача природний газ на загальну суму 2 978 116,61 грн., що підтверджується відомостями з інформаційної платформи Оператора ГТС щодо остаточної алокації відборів Відповідача, які підтверджують обсяги природного газу, що були поставлені Відповідачу за січень-квітень 2025 року з ресурсу Позивача у відповідності до п.п. 3.5.4 п. 3.5 Договору. У свою чергу, за поставлений газ Відповідач здійснював оплату лише частково на суму 2 140 970,53грн., а відтак Відповідач не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 5.1 Договору. Отже, сума простроченого та несплаченого основного боргу Відповідача перед Позивачем за Договором складає 837 146,08грн.
- Відповідачу необхідно було використовувати механізм, визначений п. 2.4 Договору, щодо збільшення об`ємів споживання природнього газу в межах відповідного розрахункового періоду. В абз. 2 п. 2.4 Договору чітко передбачено, що до кінця відповідного розрахункового періоду Споживач зобов`язаний надавати Постачальнику для оформлення відповідну додаткову угоду на коригування замовлених обсягів газу за цим Договором.
- Не зважаючи на статус Відповідача – він не повинен отримувати преференцій у вигляді пом`якшення відповідальності за не виконання умов Договору, адже перед судом всі юридичні особи рівні.
Стислий виклад позиції відповідача:
- У зв`язку зі здійсненням закупівлі в умовах збройної агресії Російської Федерації в грудні 2024 року Відповідач не мав можливості точно прогнозувати обсяг споживання природного газу на період січень–квітень 2025 року; відповідно, початкові обсяги були визначені орієнтовно. Згідно з актом приймання-передачі за березень 2025 року КЕВ м. Одеса фактично перевитратив замовлений обсяг на 23,948 тис. м, що становить 408 375,05 грн.
- Враховуючи вимоги бюджетного законодавства щодо здійснення видатків лише в межах бюджетних призначень, КЕВ м. Одеса листом від 15.04.2025 № 1400 звернувся до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» з проханням розділити акт приймання-передачі за березень 2025 року на дві частини з метою поетапного врегулювання заборгованості та забезпечення можливості виконання платіжних зобов`язань у межах наявних бюджетних призначень: Частина I (01– 15.03.2025): 24,449 тис. м на суму 416 919,47 грн; Частина II (16– 31.03.2025): 23,948 тис. м на суму 408 375,05грн. ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» листом від 17.04.2025 № 125/2/2/2?11125 офіційно повідомило про відмову задовольнити звернення Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса щодо розділення акту приймання-передачі природного газу за березень 2025 року.
- КЕВ м. Одеса, діючи як відповідальна державна установа, листом від 19.05.2025 № 1933 повторно звернулося до ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» із детальним роз`ясненням щодо бюджетних обмежень у частині призначення кошторисних видатків та з обґрунтуванням неможливості одноразового погашення повної суми заборгованості. У листі КЕВ просило розглянути можливість розділення акту приймання-передачі природного газу за березень 2025 року на дві частини з метою поетапного врегулювання заборгованості. У тому ж листі КЕВ надало конкретні гарантії щодо погашення: Частина I (01– 15.03.2025): КЕВ м. Одеса гарантувало оплату суми 416 919,47 грн за 24,449 тис. м у межах договору до 25.05.2025; Частина II (16– 31.03.2025): КЕВ м. Одеса гарантувало погашення суми 408 375,05 грн за 23,948 тис. м «згідно судового наказу» (тобто після відповідного процесуального врегулювання). Незважаючи на повторне звернення та надані гарантії, від Позивача відповіді не надійшло.
- У зв`язку з ненадходженням узгодженого акту приймання-передачі природного газу, який має відповідати вимогам бюджетного планування та асигнувань КЕВ м. Одеса, Відповідач не мав юридичної можливості здійснювати оплату за актом, що не передбачений наявними бюджетними призначеннями. Відсутність такого узгодженого документа унеможливила подальше проведення платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 2026 рік є для КЕВ м. Одеса небюджетною.
Обставини справи встановлені судом.
08.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (Постачальник, позивач) та Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням (нині - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса, Споживач, відповідач)  укладено договір №14-8167/24-БО-Т постачання природного газу, згідно з яким Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ (газ) за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.
Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем для своїх власних потреб (п.1.2 договору).
Відповідно до п.2.1 договору Постачальник передає Споживачу на умовах цього Договору замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу з січня 2025 року по 30 квітня 2025 року (включно), в кількості 150 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях: січень 2025 - 50; лютий 2025 – 45; березень 2025 – 45; квітень 2025 – 10 тис. куб. метрів. 
Згідно з п.3.5 договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.
Відповідно до п.3.5.2 договору на підставі отриманих від Споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС Постачальник готує та надає Споживачу два примірники акту приймання-передачі за відповідний розрахунковий період (далі також - акт), підписані уповноваженим представником Постачальника.
Згідно з п.3.5.3 договору Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акту, підписаний уповноваженим представником Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання.
Відповідно до п.3.5.4 договору у випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними Споживача та даними остаточної алокації відборів Споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього Договору. 
Згідно з п.5.1 договору оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку:
- 70% вартості фактично переданого відповідно до акта приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;
- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання- передачі природний газ здійснюється Споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому Споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.
У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного Споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 пункту 3.5 цього Договору.
Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.
Відповідно до п.5.3 договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в розділі 14 цього Договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього Договору. Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати Споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові період.
Згідно з п.7.2 договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Відповідно до п.13.1 договору даний Договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 30.04.2025 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження або припинення Договору можливе за взаємною згодою Сторін шляхом підписання додаткової угоди до Договору. 
Додатковою угодою №1 від 13.01.2025 до договору №14-8167/24-БО-Т від 08.01.2025 сторони дійшли згоди доповнити розділ 1 Договору пунктом 1.6 в наступній редакції: « 1.6. У зв`язку з реєстрацією Споживача на інформаційній платформі Оператора ГТС в розрізі окремих вузлів обліку (об`єктів споживання), постачання природного газу відповідно до умов цього Договору здійснюється по об`єктах споживання» із визначенням переліку ЕІС кодів точок обліку.
Додатковою угодою №2 від 24.02.2025 до договору №14-8167/24-БО-Т від 08.01.2025 сторони дійшли згоди по тексту Договору найменування Одеське квартирно-експлуатаційне управління замінити найменуванням Квартирно-експлуатаційний відділ міста Одеса .
Судом також встановлено, що на виконання умов договору позивач передав у власність відповідача у період січень – квітень 2025 природний газ обсягом 174,688 тис. куб. м. на суму 2 978 116,61 грн., що підтверджується наявним в матеріалах актами приймання – передачі природного газу;
- від 12.02.2025, обсяг переданого газу: 53,76100 тис.м.куб, вартістю: 915 997,26 грн., акт підписаний обома сторонами; 
- від 11.03.2025, обсяг переданого газу: 71,83500 тис.м.куб., вартістю: 1 224 973,27 грн., акт підписаний обома сторонами; 
- від 11.04.2025, обсяг переданого газу: 48,39700тис.м.куб., вартістю: 825 294,52 грн., акт підписаний лише позивачем;
- від 12.05.2025, обсяг переданого газу: 0,69500 тис.м.куб., вартістю: 11 851,56 грн., акт підписаний лише позивачем.
Акти приймання – передачі природного газу від 11.04.2025 та від 12.05.2025 надіслані позивачем відповідачу за допомогою електронної пошти та засобами поштового зв`язку.
Також у матеріалах справи наявна інформація з інформаційної платформи щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XQ00008127W005, яка надана позивачу на адвокатський запит останнього. 
В свою чергу відповідач поставлений позивачем природний газ оплатив частково на суму 2 140 970,53 грн., про що в матеріалах справи наявна відповідна виписка по рахунку; решту поставленого позивачем природного газу на суму 837 146,08 грн. відповідачем не оплачено.
У листі від 03.02.2025 №4 відповідач просив позивача переплату в сумі 73466,15 грн. по договору від 12.09.2024 №14-7167/24-БО-Т зарахувати в оплату по договору від 08.01.2025 №14-8167/24-БО-Т.
Листом від 25.03.2025 №1044 відповідач просив позивача відкликати раніше надісланий лист від 03.02.2025 за вих.№4 вважати недійсним.
У листі від 15.04.2025 №1400 відповідач повідомив позивача, що згідно акту-приймання природного газу за березень 2025 року, відповідач перевитратив об`єм газу відповідно до заявленого на 23,948 тис.м.куб., що в сумі складає 4083 75,05 грн. також відповідач просив позивача виставити акт Квартирно-експлуатаційному відділу міста Одеса за спожитий природний газ у березні 2025 року двома актами:
- І частина березня - 24,449 тис.м.куб. на суму 416 919,47 грн. (Чотириста шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 47 копійок);
- II частина березня - 23,948 тис.м.куб. на суму 408 3 75,05грн. (Чотириста вісім тисяч триста сімдесят п`ять гривень 05 копійок).
За результатами розгляду вказаного листа відповідача позивач листом від 18.04.2025 за вх.№1957 повідомив про відсутність підстав для оформлення іншого акту приймання-передачі природного газу за березень 2025 року.
У листі від 19.05.2025 №1955 відповідач підтвердив акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року на суму 825294,52 грн. в кількості 48,397 тис.м.куб. також відповідач просив розділити акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року двома частинами:
- І частина з 01 по 15 березня - 24,449 тис.м.куб. на суму 416 919,47 грн (Чотириста шістнадцять тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять гривень 47 копійок); 
- II частина з 16 по 31 березня - 23,948 тис.м.куб. на суму 408 375,05грн. (Чотириста вісім тисяч триста сімдесят п`ять гривень 05 копійок).
Також у вказаному листі відповідач гарантував оплатити першу частину акту приймання-передачі природного газу до 25.05.2025 в межах договору, другу частину акту приймання-передачі природного газу – гарантував сплатити згідно судового наказу.
Окрім того, відповідач у вказаному листі просив надати акт звірки за спожитий природний газ згідно договору №14-8167/24-БО-Т від 08.01.2025 року станом на 30.04.2025 року.
Несплата відповідачем заборгованості з поставленого позивачем у січні – квітні 2025 природного газу в розмірі 837 146,08 грн. стало підставою звернення позивача до суду з даним позовом, в якому, окрім стягнення з відповідача основного богу в сумі 837 146,08 грн., позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у сумі 173 962,79 грн., 3% річних у сумі 20 382,86 грн. та інфляційні втрати у сумі 20 084,65 грн.
Висновки суду.
Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У відповідності до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено судом, між сторонами у справі укладено договір постачання природного газу №14-8167/24-БО-Т від 008.01.2025, за умовами якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ в обсягах, визначених договором, а відповідач його прийняти та оплатити.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із приписами ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Водночас судом встановлено, що газ, який поставлений позивачем у січні-квітні 2025 оплачений відповідачем частково, внаслідок чого заборгованість відповідача за поставлений позивачем газ становить 837 146,08 грн.
Щодо не підписання відповідачем актів приймання-передачі природного газу за березень та квітень 2025, господарський судом враховуються умови п.3.5.3., п.3.5.4. укладеного між сторонами договору та обставини справи, які свідчать, що акт був направлений позивачем відповідачу на підписання, але не підписаний останнім без надання в письмовій формі мотивованої відмови від його підписання. 
Окрім того господарським судом враховано, що відповідач у листі від 19.05.2025 №1955 підтвердив акт приймання-передачі природного газу за березень 2025 року на суму 825294,52 грн. в кількості 48,397 тис.м.куб. та у відзиві на позовну заяву не заперечив споживання природного газу у зазначеному в актах обсязі.
При цьому господарський суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість сплати заявленої заборгованості з огляду на вимоги бюджетного законодавства щодо здійснення видатків лише в межах бюджетних призначень, оскільки наявність або відсутність бюджетного фінансування сторони договору не спростовує його зобов`язань щодо виконання цього договору.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У п.3 ч.1 ст.611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.2 ст.551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п.7.2 договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.
Перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 3% річних, пені та інфляційних втрат, який здійснений позивачем та згідно з яким розмір 3% річних за загальний період з 18.03.2025 по 06.01.2026 становить 20 382,86 грн., розмір пені за загальний період з 18.03.2025 по 16.12.2025 становить 173 962,79 грн., розмір інфляційних втрат за загальний період 01.04.2025 по 30.11.2025 становить 20 084,65 грн., господарським судом встановлено відповідність цього розрахунку обставинам справи щодо прострочення відповідача. 
Щодо клопотання відповідача про пом`якшення санкцій або їх часткового списання/перерахунку з огляду на добросовісність (визнання боргу, пропозиція погашення першої частини) та суспільний інтерес у безперебійному функціонуванні об`єктів, що забезпечує КЕВ м. Одеса, яке заявлено у відзиві на позовну заяву за вх.№5591/26 від 16.02.2026, господарський суд виходить з наступного.
Господарський суд враховує норми матеріального права, а саме ч.3 ст. 551 ЦК України, які встановлюють, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.
Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.
При вирішенні питання про зменшення пені суд бере до уваги також співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19).
Однією із функцій неустойки є компенсаторна функція (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 303/2408/16-ц).
Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 та послідовно у низці постанов Верховного Суду.
Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства(в) мають значення для вирішення питання про зменшення пені та штрафу.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від06.08.2024 у справі №910/13174/23.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18.
Окрім того, господарський суд враховує правовий висновок, який викладений у постанові ОП КГС від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22, згідно з яким розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90 %, 70 % чи 50 % тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду. Таким чином, в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
З огляду на вищевикладене, враховуючи дискреційність наданих суду повноважень щодо зменшення розміру неустойки (пені, штрафу), а також виходячи з необхідності дотримання балансу інтересів обох сторін в умовах воєнного стану, введеного за наслідком збройної агресії росії проти України, господарський суд вважає справедливим, доцільним, обґрунтованим та таким, що цілком відповідає принципу верховенства права висновок щодо необхідності зменшення розміру нарахованої відповідачу пені на 50% - до 86 981,40 грн.
При цьому господарським судом також враховується:
- позивачем, окрім стягнення з відповідача пені, заявлено також до стягнення інфляційні втрати та 3% річних;
- відсутність доказів понесення позивачем додаткових збитків у зв`язку із простроченням відповідача;
- основним видом економічної діяльності відповідача є діяльність в сфері оборони, а отже відповідач в умовах воєнного стану забезпечує функціонування військової інфраструктури відповідних військових формувань.
За таких обставин, Господарський суд Одеської області дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”.
На підставі ст.129 ГПК України судові витраті щодо сплати судового збору покладаються на відповідача.
Клопотання позивача, яке в усній формі заявлено представником останнього у судовому засіданні про розподіл судового збору відповідно до вимог ст.130 ГПК України відхилене господарським судом у зв`язку із тим, що відповідачем не було заявлено суду про визнання позову. 
Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” задовольнити частково.
2.Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Одеса (65058, Одеська обл., м. Одеса, вул. Незалежності, буд.18, код ЄДРПОУ 08038284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” (04116, місто Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, код ЄДРПОУ 42399676) борг у загальній сумі 964 594 (дев`ятсот шістдесят чотири тисячі п`ятсот дев`яносто чотири) грн. 99 коп., у тому числі: основний борг у сумі 837 146 (вісімсот тридцять сім тисяч сто сорок шість) грн. 08 коп.; пеня у сумі 86 981 (вісімдесят шість тисяч дев`ятсот вісімдесят одна) грн. 40 коп.; 3% річних у сумі 20 382 (двадцять тисяч триста вісімдесят одна) грн. 86 коп.; інфляційні втрати у сумі 20 084 (двадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 65 коп., та витрати по сплати судового збору у розмірі 12 618 (дванадцять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 92 коп.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.
Повне рішення складено 16.04.2026.

Суддя Г.Є. Смелянець