Справа № 345/6359/25 
Провадження № 33/4808/113/26 
Категорія ч. 1 ст. 172-6 КупАП 
Головуючий у 1 інстанції Онушканич В. В. 
Суддя-доповідач Васильєв 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Васильєв О.П., 
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисника адвоката Іванів-Магльованої І.Р., прокурорів Ляхович Д.С. та Марчук О.В.,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника адвоката Іванів-Магльованої І.Р. на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , 
визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КупАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., -

встановив :

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 29.03.2024 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік.
Також, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», в порушення вимог ч. 1 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 21.05.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік.
Окрім того, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією у відповідності до підпункту «б» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» в порушення вимог ч. 2 ст. 45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 22.10.2025 подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік (Після звільнення).
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, захисник адвокат Іванів-Магльована І.Р. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.12.2025 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності ч.1 ст. 172-6 КУпАП на підставі п.1 ст. 247 КУпАП. 
Вказує, що ОСОБА_1 не мала наміру уникнути фінансового моніторингу доходів, не вчиняла дій, спрямованих на приховування інформації, а неподання декларацій відбулося виключно через поважні, об`єктивні, незалежні від неї обставини. У період, що підлягає перевірці, ОСОБА_1 перебувала у дуже складних життевих умовах. Її чоловік тяжко хворів на онкологію, потребував постійного догляду та медичної допомоги, що підтверджується медичними документами, які долучені до матеріалів справи. Згодом її чоловік помер, що спричинило значну психологічну та емоційну кризу. За таких обставин вона була позбавлена можливості своєчасно виконувати обов`язок із подання декларації. Водночас повідомляємо, що будь-яких змін у майновому стані ОСОБА_1 у цей період не відбулося. Дані її фінансового становища залишалися тотожними відомостям, відображеним у деклараціях, що унеможливлює будь-які припущення про намагання приховати доходи чи майно. Таким чином, суспільно-небезпечні наслідки чи ризики, які покликано попереджати фінансовий контроль, були цілком відсутні. Крім того, ОСОБА_1 у зазначений період активно займалася та займається волонтерською діяльністю. Її внесок є системним та постійним. Наголошують, що волонтерська діяльність свідчить про високий рівень соціальної відповідальності та доброчесності, що несумісне з ухиленням від виконання обов?язків щодо декларування.
З огляду на вищевказане, скаржник не погоджується з постановою, оскільки вважає, що при прийнятті постанови, судом не надано належної правової оцінки, не повністю досліджено усі обставини справи та було неправильно застосовано норми матеріального права.
В судовому засіданні апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та її захисник адвокат Іванів-Магльована І.Р. підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просили скасувати постанову суду та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП. 
Прокурори ОСОБА_2 та Марчук О.В. заперечили з приводу поданої апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №479 від 28.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.1 ст.45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 29.03.2024 року, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2022 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (а.с. 2-7)
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №480 від 28.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.1 ст.45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 21.05.2025 року, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (а.с. 30-35)
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією №478 від 28.10.2025 року, ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією, у відповідності до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч.2 ст.45 цього Закону, несвоєчасно без поважних причин, а саме 22.10.2025 року, подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. (а.с. 55-59)
Протоколи про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, складані уповноваженою на те посадовою особою, оперуповноваженим 8-го відділу (протидії корупції) управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України капітана ОСОБА_3 , у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 255, 256 КУпАП.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є доведеним та підтверджується дослідженими судом належними і допустимим такими доказами по справі, а саме:
- протоколами про адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією № 479. 480, 478 від 28.10.2025, в якому викладена суть адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 , які передбачене ч. 1 ст. 172-6 КУпАП (а.с. 2-7, 30-35, 55-59);
- рішенням № 1-1 від 30.11.2020 про підсумки виборів, визнання повноважень та реєстрацію депутатів Калуської районної ради, яким взято до уваги інформацію Калуської районної територіальної виборчої комісії;
- постановою № 43 Калуської районної територіальної виборчої комісії від 25.11.2020 якою затверджено остаточний депутатський склад Калуської районної ради згідно з додатком. Зокрема з додатку вбачається, що депутатом визнана ОСОБА_1 ;
- копією рішення Калуської районної ради № 286-19 від 20.06.2024 про дострокове припинення повноважень депутата районної ради ОСОБА_1 . Зі змісту цього рішення вбачається, що депутатські повноваження були припинені у зв`язку з особистою заявою про складення повноважень;
- скриншотом з Єдиного державного реєстру декларацій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2022 рік 29.03.2024 р.;
- послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 . Зокрема з цього документу вбачається, що декларація була подана 29.03.2024 р. о 14 год. 05 хв.;
- скриншотом з Єдиного державного реєстру декларацій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2021 рік 21.05.2024 р.;
- послідовністю дій користувача «Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, які вчинила ОСОБА_1 . Зокрема з цього документу вбачається, що декларація була подана 29.03.2024 р. о 14 год. 51 хв.;
- скриншотом з Єдиного державного реєстру декларацій, з якого вбачається, що ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2024 рік (Після звільнення) 22.10.2025 р.
Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_1 вбачається, що вона вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки у відповідний період її чоловік тяжко хворів, а згодом помер, що суттєво вплинуло на її життєві обставини та можливість належним чином виконати вимоги законодавства. Крім того, вона зазначає, що паралельно займалася волонтерською діяльністю, а її фінансовий стан у цей період фактично не зазнав змін, у зв`язку з чим вважає, що підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності немає.
Апеляційний суд вважає, що вищевказані доводи ОСОБА_1 про відсутність в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП є неспроможними .
Апеляційний суд звертає увагу на те, що стаття 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначає правопорушення, пов`язане з корупцією як діяння, що не містить ознак корупції, але порушує встановлені цим Законом вимоги, заборони та обмеження, вчинене особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, за яке Законом встановлено кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та/або цивільно-правову відповідальність. 
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що безпосереднім об`єктом правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, є встановлений законодавством (зокрема Законом України "Про запобігання корупції") порядок і кореспондуючі йому обов`язки суб`єкта декларування подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. 
Так, для кваліфікації діяння за ч.1 ст.172-6 КУпАП не вимагається наявність прямого умислу на вчинення правопорушення та певного корупційного інтересу, адже йдеться про вчинення дій, які стосуються порушення вимог фінансового контролю, яке полягає у несвоєчасному без поважних причин поданні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
За таких обставин, суд повинен встановити чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності відноситься до осіб, які, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування та повинні у встановлений законом строк подавати декларації, чи дійсно декларацію було подано несвоєчасно та чи були відсутні поважні причини, які унеможливлювали або ускладнювали виконання обов`язку щодо своєчасного подання декларації у встановлений законом строк. 
Так, під поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати вчасно декларацію у зв`язку з хворобою, перебуванням особи на лікуванні, внаслідок стихійного лиха (повені, пожежі, землетрусу), технічних збоїв офіційного веб-сайту Національного агентства з питань запобігання корупції, витребуванням відомостей, необхідних для внесення в декларацію, перебуванням (триманням) під вартою тощо.
Апеляційний суд також звертає увагу на те, що зміст диспозиції ч.1 ст. 172-6 КУпАП повністю узгоджується із вимогами ст.17 КУпАП, якою встановлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суд приймає до уваги, що відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.05.2017 № 223-943/0/4-17 «Щодо притягнення до адміністративної відповідальності за окремі правопорушення, пов`язані з корупцією», при вирішенні питання про притягнення осіб до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, щодо порушення вимог фінансового контролю, яке полягало у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, слід враховувати об`єктивні ознаки складу цього адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону, яка має активну форму прояву та полягає у несвоєчасному поданні без поважних причин декларації та суб`єктивну сторону правопорушення, яка характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, а вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що вищевказаний висновок суду було зроблено до внесення Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо встановлення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування"від 4 грудня 2020 року № 1074-ІХ змін до Кримінального кодексу та доповнення його ст.366-3 КК України, яким встановлено кримінальну відповідальність за умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Апеляційний суд приймає до уваги, що подання документа до Єдиного державного Реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави та місцевого самоврядування підтверджується шляхом надсилання повідомлення суб`єкту декларування на адресу його електронної пошти, вказану під час реєстрації в Реєстрі, та до персонального електронного кабінету суб`єкта декларування. Після отримання зазначеного повідомлення суб`єкт декларування повинен невідкладно, але не пізніше семи днів після дня отримання такого повідомлення, перевірити зміст поданого ним документа та у разі виявлення неповних або недостовірних відомостей в ньому подати виправлений документ відповідно до встановленого порядку. В суб`єкта декларування відсутня можливість подати виправлену декларацію за власною ініціативою після спливання зазначеного вище семиденного строку.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що зі змісту доводів апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 не спростовує правильність фактичних обставин, які були встановлені судом першої інстанції і не заперечує, що дійсно несвоєчасно в строк, не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2021, 2022, 2024 роки. 
Апеляційний суд приймає до уваги, що факт хвороби чоловіка та в подальшому його смерті, беззаперечно є складною обставиною, яка вимагає додаткових зусиль для належної організації свого життя. Разом з тим, вищевказана обставина не є такою, що унеможливлювала виконання ОСОБА_1 обов`язків щодо дотримання вимог фінансового контролю, який встановлений законом. При цьому, апеляційний суд враховує, що подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не є складною та довготривалою процедурою, яка потребує значного вільного часу. Зокрема, доводи про те, що фінансове становище ОСОБА_1 за звітний період не зазнало істотних змін додатково свідчать про те, що подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування не було пов`язано із необхідністю мати значний час для подання декларації та свідчить про безвідповідальне ставлення до виконання обов`язків щодо вимог фінансового контролю, який встановлений законами України. 
Апеляційний суд вважає безпідставними доводи щодо посилання на зайнятість волонтерською діяльністю, оскільки вищевказані обставини також не свідчать про неможливість виконання обов`язку щодо своєчасного подання декларації, оскільки така діяльність є добровільною та здійснюється за власною ініціативою особи, а тому не може виправдовувати недотримання вимог законодавства.
Крім того, твердження про відсутність змін у фінансовому стані не має правового значення для вирішення питання про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки обов`язок подання декларації не ставиться у залежність від наявності чи відсутності таких змін.
Апеляційний суд вважає, що встановлений законом порядок подання щорічної декларації забезпечує особі, яка уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування об`єктивну можливість переконатись в тому, що вона дійсно виконала всі дії, які повинна була вчинити на виконання вимог ч.1 ст. 45 Закону України "Про запобігання корупції" щодо подання щорічної декларації у встановлений законом строк та пересвідчитись в тому, що вказана декларація долучена до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
За таких обставин, апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляції ОСОБА_1 про невинуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що у відповідності до ч. 4 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, пов`язаного з корупцією, а також правопорушень, передбачених статтями 51, 212-15, 212-21 цього Кодексу, може бути накладено протягом шести місяців з дня його виявлення, але не пізніше двох років з дня його вчинення.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що складання адміністративних матеріалів органами національної поліції регулюється нормами КУпАП, Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення це відповідним чином оформлений уповноваженою особою процесуальний документ про вчинення діяння, яке містить ознаки правопорушення, передбаченого КУпАП і складається за наслідками встановлення працівником поліції всіх обставин у справі. 
Днем виявлення вчиненого правопорушення необхідно вважати дату зібрання всіх матеріалів перевірки та складання адміністративних протоколів, оскільки тільки після збору необхідної інформації уповноважена посадова особа приходить до висновку про наявність складу адміністративного правопорушення в діях певної особи та складає протокол.
Враховуючи наведене , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутні правові підстави для закриття провадження у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, поза розумним сумнівом повністю доводиться належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах провадження та були досліджені судом першої інстанції під час розгляду провадження. 
Згідно зі ст. 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, матеріали, що характеризують особу, яка притягається до відповідальності, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують її відповідальність
Суд першої інстанції обґрунтував свої висновки щодо розміру стягнення за вчинені правопорушення, врахував особу правопорушниці, характер i ступінь суспільної небезпеки вчинених правопорушень та призначив законне, обґрунтоване та справедливе стягнення. 
З огляду на наведене, підстав для скасування постанови не вбачається.

Керуючись ст. ст.7, 245,247, 293, 294 КУпАП,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника адвоката Іванів-Магльованої І.Р. залишити без задоволення.
Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду О.П. Васильєв