Справа № 204/842/25
Провадження № 2/204/183/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст)

19 лютого 2026року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючої судді  Чудопалової С.В.
за участю секретаря   Янчук П.П.
представника позивача      Довгаль С.М.
представника відповідача      Токарєва В.В.   
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник адвокат Довгаль Сергій Миколайович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ), в інтересах якого діє представник адвокат Токарєв Валентин Васильович (адреса місця знаходження: бул.Слави, оф.56/30, м. Дніпро), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини - інваліда, -
ВСТАНОВИВ : 
Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Довгаль С.М. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання позивача, який є інвалідом 2 групи та додаткових витрат на його утримання. В обґрунтування позовних вимог зазначив, позивач по справі є сином відповідача. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишився проживати з матір`ю, є інвалідом ІІ групи з дитинства внаслідок захворювання на цукровий діабет 1 ступеня. У 2021-2024 хвороба стала загострюватися та дала ускладнення на очі та інші органи. Різко погіршився зір, що наразі практично нічого не бачить і не може обходитися без постійного стороннього догляду. Зазначає, що оскільки ігнорування захворювання може привести до безповоротної повної втрати зору, за рекомендацією лікаря зверталися до медичних закладів, що спеціалізуються на лікуванні хвороб очей, де він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні. Однак, медикаментозне лікування не дає належних результатів, тому рекомендували проводити оперативне втручання в ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова» НАМН України», що територіально знаходиться в м. Одеса. Де перебував на лікуванні, однак суттєвого покращення стану здоров`я не відбулося, що підтверджується висновком ЛКК №302 від 16.07.2024, яким встановлено, що ОСОБА_1 потребує постійного стороннього догляду і не здатний до самообслуговування. Відповідач жодним чином не бажає приймати участі в його утриманні, мотивуючи, це тим що він вже повнолітній, при цьому йому достеменно відомо, про стан його здоров`я. Позивач отримує соціальну допомогу у розмірі 2100грн, але цих коштів не вистачає. Його мати, отримує зарплату у розмірі 15000 грн та у неї на утриманні перебуває донька від іншого шлюбу ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , батько якої помер. Відповідач працює та має можливість надавати допомогу. Натомість у період з 2022 по 2025 роки на лікування позивача мамою було витрачено 55552,12 грн, що підтверджується відповідними квитанціями, які є витрати на стоматолога, проїзд до м.Одеси для лікування у ДУ «Інститут очних хвороб..», придбання медикаментів. Враховуючи, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому прохає суд стягнути з відповідача на його утримання додаткові витрати та аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 гривень щомісячно .      Ухвалою суду від 12.02.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
27.05.2025 представником відповідача адвокатом Токарєвим В.В. долучені письмові пояснення по справі.            В судовому засіданні представник позивача адвокат Довгаль С.М. підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.               Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі.          Представник відповідача адвокат Токарєв В.В. в судовому засіданні заперечував у задоволенні позовних вимог, та зазначив, що раніше судом вже приймалося рішення в аналогічній справі за позовом ОСОБА_5 до цього ж відповідача про стягнення додаткових витрат та аліментів на утримання повнолітньої дитини- інваліда та постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.12.2024 року в цивільній справі № 204/9081/23, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2024 скасовано, у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітнього сина — особи з інвалідністю та стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина з інвалідністю відмовлено. Просить суд у позовних вимогах відмовити повністю на підставі тих доказів, які знаходяться в матеріалах цієї цивільної справи. Зауважив, що долучена представником позивача копія довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААД № 083173 без дати, відсутня копіязворотної сторони цієї довідки, без якої не можливо встановити обмеження працездатностіпозивача та інші необхідні дані щодо особи з інвалідністю.Зазначена позовна вимога є крім іншого незаконною тому, що наявна довідка до актуогляду МСЕК стосовно позивача ОСОБА_1 є строковою та обмеженою у часівстановлена на строк до 01.09.2024, а суд не може приймати рішення на майбутнє поза межами часу, яким встановлено наявність обставини .
Так, відповідно до довідки акту огляду МСЕК серія 12 ААД № 399233 від18.10.2024 відповідач ОСОБА_2 є також інвалідом3 групи (загальне захворювання з ураженням опорно-рухової системи; протипоказанефізичне та статичне перенавантаження, тривале перебування на ногах) на строк до 01.11. 2025, якому призначена програма реабілітації, медикаментозне лікування тощо. Таким чином сам ОСОБА_2 потребує дороговартісного лікування, оперативного втручання. Відповідно до медичних діагнозів у відповідача ОСОБА_2 також наявні захворювання: подагрічний артрит, поліартрит в нест. ремісії з остеоартрозом колінних суглобів та мілких суглобів стопи, панкреатит з зовнішньою секреторною недостатністю підшлункової залози, гіпертонічна хвороба II ст. Відповідач ОСОБА_2 останній рік через зазначене вище тяжке захворюваннясуглобів та постійний біль пересувається через силу та за допомоги сторонніх осіб. Томуостанній час він працює з дому віддалено з дозволу свого роботодавця. При цьомувідповідач ОСОБА_1 в будь-який час може позбавитися своєї роботи та вимушений будеоформлювати та існувати на соціальну пенсію особи з інвалідністю.Крім того на цей час на повному матеріальному забезпеченні та утримання ОСОБА_2 знаходяться також дружина ОСОБА_6 та їх неповнолітій син ОСОБА_7 . Зазначив, що позивач , син від першого шлюбу, тривалий час жодним чином не спілкується з ним, як з батьком, в тому числі через негативне відношення матері позивача ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 . Всі відносини зводяться лише до отримання аліментів, раніше на користь самої ОСОБА_3 , а в даному випадку на користь позивача ОСОБА_1 . Починаючи з 2013 року і по теперішній час відповідач ОСОБА_2 постійно проживає разом із своєю сім`єю та працює в м. Одеса. Так, відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщені осіб № Б7-49103-ф/о від 05.03,2025 зазначено що за адресою: АДРЕСА_3 проживають: відповідач ОСОБА_2 та члени його сім`ї - ОСОБА_7 (неповнолітній син), ОСОБА_8 (повнолітній син), ОСОБА_9 (яка вимушено не працює оскільки доглядає неповнолітню дитину та свогочоловіка — відповідача ОСОБА_2 , який лише за її допомоги відвідує лікарів, проходитьмедичні обстеження, проходить періодичні лікування, реабілітацію, тощо).
Відповідач ОСОБА_2 та його дружина ОСОБА_9 мають неповнолітню дитину, а саме сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно довідки №32 від 02.09.2025 є студентом 1 курсу навчально-наукового інституту комп`ютерних системНаціонального університету`Одесака політехніка». Відповідно до наданої відповідачем ОСОБА_2 довідки зКНП «Дитяча міська поліклініка № 3» Одеськоїміської ради від 12.10.2023 року зазначено, що «Дитина ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на диспансерному обліку у лікарів: педіатра КНП «ДМП№ З» ОМР, та нефролога ООКЛ, щорічно проходить обстеження та лікування в КНП «ДМП№ З» ОМР`також повинен обов`язково проходити спостереження офтальмолога, нефролога, уролога та хірурга - 2 рази на рік. Тому всі витрати з утримання, розвитку, навчання та лікування дитини несе саме відповідач. Тому, з урахуванням зазначених вище обставин, сімейного положення відповідача, зокрема, знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини, непрацюючої дружини, та значне погіршення його стану вважає, що підстави для стягнення судом додаткових витрат та аліментів на утримання повнолітньої дитини-інваліда відсутні.         Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.      Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.06. 2001 (а. с.5).            Відповідно до медичного висновку ЛКК № 302 від 16.07.2024 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , має основний діагноз: «цукровий діабет І типу, поліферативна діабетична ретинопатія, ускладнена катарактою правого ока» (а. с. 11), у в`язку з чим потребує постійного стороннього нагляду, бо не здатний до самообслуговування, що також підтверджується з виписок з медичної картки №1626/598 від 17.06.2024(а.с.22).   З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААД № 083173 від 07.11.2024 (а. с.12) вбачається, що ОСОБА_1 повторно з 01.09.2024 встановлено ІІ групу інвалідності по зору на строк до 01.09.2025, причина інвалідність з дитинства.             Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 має право на державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю ІІ групи. (а. с. 7).      З довідки Одеської філії АТ «Укртелеком» № 13-1-432 від 04.03.2025 вбачається, що ОСОБА_2 дійсно працює на даному підприємстві на посаді начальника відділу та його заробіток з липня 2019 по жовтень 2023 рр. становив 957737,10 грн.    З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № Б7-49103ф/о від 05.05.2025 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .        Окрім цього, представником позивача долучено низку фотокопій фіскальних чеків про придбання медичних препаратів, залізничних квитків, оплати послуг стоматолога та офтальмолога, а також послуг ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова» з проживанням та харчуванням (а. с. 26-44).       Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.        Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.             Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.            Нормами ст.89ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.  Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.         Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, інваліда ІІ групи, суд зазначає наступне.       Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина.      Так, відповідно до вимог ст.198СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.        Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.    Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.     Приписами ст.141СК України встановлено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.             Згідно з вимогами ст.200СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.   Так, статтею 182СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.             Відповідно до роз`яснень, викладених у п.17постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.        Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).           Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.  Так, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, та відповідачем не спростовано того, що повнолітній син відповідача ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, страждає на відповідне захворювання та є таким, що через порушення функцій організму не може самостійно самообслуговуватися, у зв`язку із чим потребує догляду, який здійснює за ним його мати.        При цьому, відповідач є особою працездатного віку, має стабільний заробіток, у користуванні його сім`ї є житло та має матеріальну можливість утримувати свого повнолітнього сина ОСОБА_1 . Так, суд зазначає, що наданими медичними висновками відносно ОСОБА_2 передбачається періодичні спостереження останнього у спеціалістів (офтальмолога, нефролога, уролога та хірурга), натомість жодних обмежень, щодо самостійного самообслуговування, через які б він потребував стороннього догляду, вказані довідки/виписки не мають, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про те, що дружина відповідача, яка є здоровою особою працездатного віку, не працює не тому, що дитина потребує стороннього догляду, а виключно через її бажання, адже вона не позбавлена можливості працювати та отримувати доходи, й відповідно утримувати власних дітей. Таким чином, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів, того, що на його утриманні перебуває ще і дружина ОСОБА_9 , тому дана обставина є недоведеною.            З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що сплата аліментів на повнолітнього сина-інваліда ОСОБА_1 поставить його у скрутне матеріальне становище, а його дохід після сплати аліментів буде недостатнім для власного утримання.         Врахувавши рівність обов`язків батьків щодо утримання повнолітнього сина інваліда, його матеріальне становище, який на час подання позову досяг 18 років та не має можливості працювати, оскільки потребує стороннього догляду, а тому потребує матеріальної допомоги, виходячи з принципу розумності та справедливості, взявши до уваги матеріальне становище відповідача, а саме наявність постійної роботи, наявність утриманця – неповнолітнього сина, матеріальне становище позивача, суд приходить до висновку про те, що аліменти у розмірі 3028 гривень зможуть забезпечити базові потреби ОСОБА_1 , необхідні для його нормальної життєдіяльності. 
При цьому, суд відмовляє в задоволенні іншої частини заявлених позовних вимог (в стягненні аліментів в заявленому розмірі), вважаючи, що в такому розмірі відповідач не спроможний сплачувати аліменти, оскільки має на своєму утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_7 з яким мешкає. 
Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат.     Відповідно до частини 1 статті 6 Сімейного кодексу України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 2 статті 6 СК України, малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років, а неповнолітньою — у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. 
У постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 638/13860/16-ц(провадження № 61-16115св19) зазначено, що «Апеляційний суд дійшов обґрунтованоговисновку про недоведеність позовної вимоги про стягнення додаткових витрат, оскількинавчання дитини у вищому навчальному закладі для здобуття відповідної освіти невідноситься до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додатковихвитрат згідно зі статтею 185 СК України. Також, донька сторін досягла повноліття,тому немає підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 185 СКУкраїни».
Тлумачення ст. 201 СК України дозволяє стверджувати, що дія ст. 185 СК України не поширюється на правовідносини між батьками та повнолітніми дітьми. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 серпня 2018 року №748/2340/17.
Тобто, зважаючи на те, що позивач ОСОБА_1 досяг повноліття, відсутні підстави длястягнення з відповідача на його користь будь-яких додаткових витрат, а тому у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.        Також з огляду написьмові докази — копії медичних документів та документів на оплату медикаментів тамедичних послуг, наданих позивачем в обгрунтування позовної вимоги, вбачається, щобільша їх частина взагалі не відноситься до захворювання, з приводу якого встановленопозивачу інвалідність (внески в різні благодійні фонди, стоматологічні послуги, тощо).
Згідно зі ст.430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.   При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову про стягнення аліментів та додаткових витрат, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. 180-185, 191,201 Сімейного Кодексу України, ст.ст.141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд, -         УХВАЛИВ :
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини - інваліда –задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на його утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3028(три тисячі двадцять вісім) гривень щомісячно, на період встановлення ОСОБА_1 , 2 групи інвалідності починаючи з 22 січня 2025 року.
В іншій частині вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ),
Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , (адреса: АДРЕСА_1 )
Представник позивача: адвокат Довгаль Сергій Миколайович (адреса місця знаходження: АДРЕСА_2 );
Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 );
Представник відповідача: адвокат Токарєв Валентин Васильович (адреса місця знаходження: бул.Слави, оф.56/30, м. Дніпро).

Суддя   С.В. Чудопалова