№ 317/6024/25
№/п 2-а/317/3/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року   

Запорізький районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді   - Ачкасова О.М.,    
при секретарі    - Фененко М.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі у спрощеному (письмовому) позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1  до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до  ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що ОСОБА_1 28.11.2025 р. надійшло повідомлення у застосунку «Приват24», що на його рахунки накладено арешти за постановою державного виконавця. Станом на 28.11.2025 ОСОБА_1 не надходила постанова про відкриття провадження від 13.11.2025 та йому не відомо на якій підставі дане виконавче провадження відкрите. 01.12.2025 ОСОБА_1 звернувся за правничою допомогою до адвоката Романок А.Ф. та в цей же день за допомогою сайту Автоматизованих систем виконавчих проваджень встановлено, що у провадженні Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області ПМУ МЮ (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №79493412, відкрите 13.11.2025. Стягувачем є ІНФОРМАЦІЯ_2 , а боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . У зв`язку з чим, 02.12.2025 представником позивача — адвокатом Романок А.Ф. направлено адвокатський запит на адресу Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області ПМУ МЮ (м. Одеса) для отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 з ідентифікатором доступу. 08.12.2025 на електронну пошту адвоката надійшла копія постанови про відкриття виконавчого провадження № 79493412 від 13.11.2025 з ідентифікатором доступу. 08.12.2025 позивач за допомогою ідентифікатору доступу, що вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 ознайомився з текстом постанови №3194 від 05.07.2025.
05 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №3194, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №3194 від 05.07.2025 «Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол №3194 про адміністративне правопорушення від 30.06.2025. Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не оновив (уточнив) свої облікові (персональні) дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.
Громадянин ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.
Громадянину ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КупАп, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 08:00 год. 06.07.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , кабінет 30. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що засвідчив своїм підписом у протоколі №3194 від 30.06.2025. З заявами, клопотаннями не звертався до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 не оновлював (уточнював, проводив звірку даних) свої облікові (персональні) дані в період передбачений Законом України №3336-IX».
З винесеною постановою позивач не згодний, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням суб`єктом владних повноважень обставин, що мають значення для цієї справи, невідповідністю зроблених ним висновків, а також очевидним порушенням з боку останнього законодавства, оскільки копія протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2025 позивачу не вручалась, матеріали адміністративної справи для ознайомлення не надавались, не забезпечено право користуватися юридичною допомогою адвоката або спеціаліста у сфері права. Службові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 лише повідомили, що йому потрібно поставити підпис та він може бути вільним, жодних відомостей про те, що розгляд справи відбудеться 05.07.2025 надано не було. Оскільки протокол позивач не отримував, то і про дату розгляду справи не знав та не зміг подати будь-яких клопотань на свій захист. Також жодних повісток про розгляд справи йому вручено не було.
Незважаючи на вказані порушення процедури, під час розгляду справи, Протокол №3194 від 30.06.2025, став ключовою та, по суті, єдиною підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт правопорушення чи обґрунтовували вчинене правопорушення надано не було. Такий підхід Відповідача до розгляду справи свідчить про формальність, односторонність та недотримання процедури, що грубо порушує права Позивача та ставить під сумнів законність прийнятого рішення.
Натомість, 30.06.2025 службові особи ІНФОРМАЦІЯ_4 відвезли його у примусовому порядку до лікарні для проходження військово-лікарської комісії. Даний факт підтверджується відміткою у електронному військово-обліковому документі позивача, а саме дата проведення ВЛК 30.06.2025, довідка №2025-0630- 1247-1583-7, тому вважає, що своїми діями, уповноважені особи ІНФОРМАЦІЯ_4 не тільки порушили норми ст. 268 КУпАП, а й загалом Закони України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядок №560.
Крім того, в постанові не конкретизовано, які саме дані не уточнив позивач та які дані не відповідають даним, якими володіє відповідач, а також не надано жодного доказу відсутності у відповідача актуальних даних позивача, доступ до яких відповідач має, та які є незмінними, постанова звернена до виконання із порушенням строків, визначених ст. 303 КУпАП України.
Відповідно до статті 303 установлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , пройшов військово-лікарську комісію, що підтверджується відміткою у електронному військово-обліковому документі, довідка №2025-0630-1247-1583-7 від 30.06.2025, а також має відстрочку від призову під час мобілізації у зв`язку з бронюванням до 11.02.2026. У повному витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів наявна інформація про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та місце роботи. Тобто, позивач виконав всі вимоги, передбачені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постанови №560, тому позивач був вимушений звернутися до суду з позовом.
Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.
Представник відповідача –  ІНФОРМАЦІЯ_1 , у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не надав. 
Згідно ст. 205 ч. 9 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта. 
Суд ухвалив розглядати справу у спрощеному (письмовому) позовному провадженні, згідно Глави 10, статті 263 КАС України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши всі докази у сукупності, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами по справі про адміністративне правопорушення,є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 245 КпАП України, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою №3194 від 05.07.2025 р. за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КпАП України,  начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову №3194, згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 притягнено до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №3194 від 05.07.2025 «Уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено протокол №3194 про адміністративне правопорушення від 30.06.2025. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, не оновив (уточнив) свої облікові (персональні) дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Тобто, громадяни ОСОБА_1 під час дії особливого періоду порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період.
Згідно заяви  ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.10.2025 р., 16.10.2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про примусове виконання рішення.
Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження №79493412 від 13.11.2025 р. старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Круліковською В.М., було відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови 33194 від 05.07.2025 р. виданої  ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34000,00 грн.
Відповідно постанови про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні №79493412 старшим державним виконавцем Запорізького відділу державної виконавчої служби у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Круліковською В.М., 05.12.2025 р. було накладено арешт на кошти боржника ОСОБА_1 .
Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 10.12.2025 р. було зупинено стягнення за постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №3194 від 05.07.2025 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 34000,00 грн.
Як зазначає позивач у позові, він не отримував повістки від представників ТЦК та СП та від будь-яких інших ТЦК та СП.
Вручення громадянам повісток про явку до ТЦК та СП регламентується Порядком призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою КМУ від 16.05.2024 № 560 (далі-Порядок).
Згідно абз. 1 п. 31 Порядку, повістки мають право вручати представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки — в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 
З військово-облікового документу Резерв+ , сформованого 01.12.2025 р. вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним, має відстрочку від мобілізації до (11.02.2026 р.), (аб.1 ч.1ст.23) заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а такод за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 , пройшов військово-лікарську комісію, що підтверджується відміткою у електронному військово-обліковому документі, довідка №2025-0630-1247-1583-7 від 30.06.2025, а також має відстрочку від призову під час мобілізації у зв`язку з бронюванням до 11.02.2026.
У повному витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів наявна інформація про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон та місце роботи. Тобто, позивач виконав всі вимоги, передбачені ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постанови №560.
Постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.
При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом.
Законодавчі норми щодо вчинення адміністративного правопорушення дають підстави вважати, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що позивач порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідачем до постанови не долучено, як і не надано суду.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема, повинна бути обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, а також докази. У разі заперечень особи - мають містити відомості про його позицію (пояснення, заперечення, тощо).
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Згідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
За приписами ст. 77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ст. 268 КУпАП Україн и особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 280 КУпАП  Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
У відповідності до ст. 285 КУпАП  Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.
В порушення даної норми, позивачу копія постанова не була ні вручена, ні надіслана поштою. Лише у відповідь на адвокатський запит, направлений 02.12.2025 р. (через два з половиною місяці) відповідач повідомив про її прийняття. 
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено. 
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань Законом України від 03 березня 2022 року №2105-ІХ затверджений Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» (далі по тексту - Указ №69/2022).
Відповідно до пункту 1 Указу №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Згідно із частиною п`ятою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин.
Абзацом першим пункту 252 Указу №1153/2008 передбачено, що у разі оголошення мобілізації і настання особливого періоду проводиться призов на військову службу військовозобов`язаних і резервістів, за винятком осіб, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також прийом громадян на військову службу за контрактом.
Дана норма є імперативною, вичерпною та не передбачає додаткових умов чи альтернатив окрім вказаних у цій нормі закону.
Згідно з пунктом 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, зокрема, здійснюють заходи щодо призову громадян на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік.
Матеріали справи не містять повістки на 05.07.2025 р. на ім`я ОСОБА_1 , а отже він не був належним чином повідомлений про необхідність явки в зазначену дату в зазначене місце.
Тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки він повістки про виклик на 05.07.2025 та копії протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2025 р. не отримував, як вбачається з матеріалів справи, належними та допустимими доказами це не доведено та підтверджується матеріалами справи.
Крім того, відповідно до статті 303 установлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. У разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки. 
У постанові №3194 зазначено «Постанова набрала чинності «16» 07 2025 року. Строк пред`явлення до виконання 3 місяці після набрання чинності «16» 10 2025 року».
03.11.2025 на адресу Запорізького ВДВС у Запорізькому районі Запорізької області надійшла заява за підписом тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 про виконання постанови №3194 від 05.07.2025. А тому постанова №3194 не підлягає примусовому виконанню.
З приписів статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Частинами першою, другою статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відповідно до ст. 23 КпАП України адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими.
Відзиву на адміністративний позов відповідачем суду не надано, що суд розцінює як відсутність доказів на спростування позову та фактичне визнання позову. 
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню, оскільки, копія протоколу про адміністративне правопорушення від 30.06.2025 позивачу не вручалась, матеріали адміністративної справи для ознайомлення не надавались, не забезпечено право користуватися юридичною допомогою адвоката або спеціаліста у сфері права, в постанові не конкретизовано, які саме дані не уточнив позивач та які дані не відповідають даним, якими володіє відповідач, а також ненадано жодного доказу відсутності у відповідача актуальних даних позивача, доступ до яких відповідач має, та які є незмінними, постанова звернена до виконання із порушенням строків визначених ст. 303 КУпАП України, тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, особа незаконно притягнута до адміністративної відповідальності, тому постанову не можна вважати законною та вона підлягає скасуванню, а справа закриттю. 
Позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу, в сумі 7000,00 грн., яка складається з надання консультації, направлення запиту до ВДВС для ознайомлення з матеріалами справи та складання позовної заяви про скасування постанови №3194 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 05.07.2025 р., що підтверджується договором про надання правничої допомоги від 01.12.2025 р., додатковою угодою до Договору про надання правничої допомоги №б/н від 01.12.2025 р., актом наданих послуг, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, посвідченням адвоката України. 
В силу ст.134 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Таким чином, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. 
Крім того, згідно 132 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №74В2-Х77Н-НАМХ-1ТРТ від 08.12.2025 р. (484,48 грн.), та платіжною інструкцією №1ВС2-ЕЕА9-114Е-368Р від 08.12.2025 р. (726,72 грн.).
Згідно ч.ч.1,7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступила його посадова чи службова особа.
Тому, враховуючи положення КАС України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача -  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8-11, 20, 25, 72-77, 205, 211, 241-246, 257, 258, 263, 286, 293 КАС України, ст.ст. 23, 33, 38, 210-1, 245, 251, 287, 288, 289 КпАП України, суд - 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №3194 від 05.07.2025, винесену  ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , зареєстрованого як ВПО: АДРЕСА_3 ) за ч.3 ст.210-1 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок) і закрити провадження у справі відносно  ОСОБА_1  за ст. 210-1 ч.3 КпАП України.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого: АДРЕСА_2 , зареєстрованого як ВПО: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 коп.).
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Дата складення повного судового рішення – 05.03.2026 року. 

Суддя:   О.М. Ачкасов