ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3016/26 Справа № 204/680/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 81 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,
суддів - Городничої В.С., Макарова М.О.,
при секретарі - Карпенко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року про залишення позову без розгляду, у складі судді Чудопалової С.В.
у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Сеідова Вікторія Олександрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем,- 

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 залишено без розгляду, з підстав передбачених пунктом 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Ухвала суду першої інстанції мотивована наявністю підстав для застосування у даному випадку положень пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України, оскільки представник позивача скористався своїм правом на подачу заяви про залишення позову без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України не містить підстав, на яку послався суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, оскільки зазначена норма застосовується судом у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача без поважних причин, таким чином судом першої інстанції неправильно застосував положення закону, суд фактично змінив зміст застосованої норми. Вказує, що суд першої інстанції помилково залишив позов без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України з підстав, що позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, оскільки це можливо зробити виключно до початку розгляду справи по суті, чого зроблено не було, а навпаки, справа продовжувала розглядатись в порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством, про що свідчать матеріали справи, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваної ухвали.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із частиною першою, другою, п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Цим вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає з таких підстав.
Як вбачається із матеріалів справи, у січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з відповідним позовом до суду.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 13 лютого 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпро від 21 жовтня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 06 листопада 2025 року. 
04 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Неміріча І.І. подав до суду заяву про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивач скористався своїм правом на подачу заяви про залишення позову без розгляду у розумінні положень пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України. 
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, з огляду на таке.
Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Залишення позову без розгляду – це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.
Стаття 257 ЦПК України містить виключний перелік підстав для залишення позову без розгляду і такий перелік розширеному тлумаченню не підлягає.
Аналіз вказаної норми процесуального закону вказує на те, що можливість залишення позову без розгляду за клопотанням (ініціативою) позивача передбачено виключно пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України. В іншому випадку суд не вправі залишати без розгляду позов на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2023 року у справі № 285/2961/21 акцентував на тому, що залишення позову без розгляду з ініціативи позивача можливе лише на певній стадії судового процесу, а саме до початку розгляду справи по суті. В той же час у подальшому залишення позовну без розгляду за ініціативою суду здійснюється лише за наявності підстав, зазначених у статті 257 ЦПК України, через які справа не може бути розглянута по суті. 
Колегія суддів звертає увагу, що у даному випадку, суд першої інстанції безпідставно застосував положення статті 257 ЦПК України, оскільки можливість залишення позову без розгляду за заявою позивача, передбачено до початку розгляду справи по суті, тобто до 06 листопада 2025 року. 
Враховуючи дані обставини і вищезазначені вимоги процесуального закону, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду на стадії розгляду справи по суті.
Відповідно до частини шостої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
З огляду на викладене, наявні підстави для скасування ухвали суду та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити.
Ухвалу Чечелівського районного суду міста Дніпра від 04 грудня 2025 року -скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 07 квітня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2026 року.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

М.О. Макаров