УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 
Справа №293/1423/25 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В. 
Номер провадження №33/4805/632/26
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря судового засідання Мурашевського Є.В., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Шпонарського Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Шпонарського Євгена Вікторовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:
Постановою судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №513675 від 15.11.2025, 15.11.2025 10:10:00 в с-ще Черняхів по вулиця Житомирська,17, керував автомобілем Шкода Октавія де НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікарні Черняхівського ТМО смт. Черняхів по вулиці Івана Франка,42, чим порушив п. 2.9.аПДР, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, захисник Шпонарський Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на незаконність, необ`єктивність рішення. Вказує, що майже відразу поліцейський промовляє фразу «Спиртне вживав... поїхали в лікарню». В подальшому продовжує наполягати на поїздці до лікарні з метою проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння чим порушив вимоги ст.266 КупАП та положення «Інструкції». Акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів не відповідає фактичним обставинам справи, та на думку захисника не може бути визнаний доказом. Зазначає, що в матеріалах справи відсутній рапорт працівника поліції, в якому було б зазначено обставини та причина зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 в той день та час.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. 
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП. 
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: 
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6155301 від 15.11.2025, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом під час зупинки транспортного засобу (а.с. 8);
- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижує увагу та швидкість реакції від 15.11.2025 відповідно до якого вбачається, що в ході огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння встановлено результат – 0,98% проміле (а.с.5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, де зазначено про ОСОБА_1 відмовився під проходження огляду за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest6820 на місці зупинки (а.с.3). Вказаний акт підписаний ОСОБА_1 особисто;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено що ОСОБА_1 направлений на огляд до Черняхівського ТМО, та результатами проведеного огляду встановлено стан алкогольного сп`яніння в ОСОБА_1 з реакцією 0,98 %0 (проміле), огляд проведено з допомогою Алкофор 505 ( а.с. 4)
- відеозаписом події (а.с. 11).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку. 
Доводами апеляційної скарги під час апеляційного розгляду справи висновків суду першої інстанції не спростовано. На наявному в матеріалах справи відеозаписі із нагрудної камери поліцейського об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення та в достатньому обсязі для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Порушень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 (далі – Інструкція), під час огляду ОСОБА_1 не встановлено. 
Вбачається, що під час спілкування працівників поліції з ОСОБА_1 у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновано пройти відповідний огляд. Дійсно відеозаписом зафіксовано, що працівник поліції відразу пропонує пройти огляд в лікарні (10:00). При цьому ОСОБА_1 хоче домовитися з працівником поліції, щоб той не складав протокол, зазначає «не губіть». В подальшому погоджується пройти огляд в медичному закладі охорони здоров`я, де цей огляд і пройшов, за допомогою алкотестера Алкофор 505, про що свідчить висновок від 15.11.2025 №28, згідно якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння - 0,98 проміле. 
На відео ОСОБА_1 каже "Добре, поїхали в лікарню", він фактично погодився на запропонований порядок огляду та не вимагав "Драгера" на місці зупинки транспортного засобу.
Посилання на ту обставину, що висновок щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння складений з порушенням встановленого порядку, а тому є недійсним, не заслуговують на увагу з огляду на таке.  
Огляд  відбувся в КНП "Черняхівське ТМО" де було виявлено стан сп`яніння, а доводи захисника, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти тест на місці не спростовує самого факту сп`яніння.
Висновок лікаря — це самостійний документ. В медичному висновку чітко вказано «Алкофор 505», його номер та результати.
Згідно з Інструкцією №1452/735, якщо огляд проводиться в лікарні, то саме Висновок лікаря є остаточним документом, що встановлює стан сп`яніння.
Висновок №28 від 15.11.2025 є належним і допустимим доказом, оскільки він виданий лікарем за результатами реального дослідження.
При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що право водія на оскарження висновку за результатами медичного огляду передбачене п.14 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ №1103 від 17.12.2008 (зі змінами та доповненнями). Разом із тим, доказів оскарження вказаного висновку (його неповноти або неправильності) або дій працівників закладу охорони здоров`я ОСОБА_1 не надано, матеріали справи також таких доказів не містять. 
Порушень, які б могли бути підставою для визнання недійсним огляду на стан сп`яніння працівниками поліції та лікарем не допущено. 
Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи захисника та свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.   Відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях водія ОСОБА_1 .
Щодо доводів захисника про відсутність рапорту працівника поліції в якому зазначено обставини та причина зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 в той день та час суд зазначає наступне.
Дійсно, відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський має право зупиняти транспортні засоби лише за наявності визначених законом підстав та зобов`язаний повідомити водія про причину такої зупинки. Разом з тим, відсутність у матеріалах справи окремого рапорту працівника поліції із зазначенням причин зупинки транспортного засобу саме по собі не свідчить про незаконність дій поліцейських та не є безумовною підставою для визнання недопустимими інших доказів у справі.
Із матеріалів справи вбачається, що після зупинки транспортного засобу у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим працівниками поліції проведено огляд на стан сп`яніння у порядку, передбаченому ст. 266 КУпАП, результати якого зафіксовані відповідними процесуальними документами та долучені до матеріалів справи.
Таким чином, наявні у справі докази у своїй сукупності підтверджують факт керування особою транспортним засобом у стані сп`яніння, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутність рапорту працівника поліції щодо причин зупинки транспортного засобу не спростовує встановлених у судовому засіданні обставин та не впливає на доведеність вини особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а тому доводи захисника у цій частині є безпідставними.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395. 
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. 
Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

постановила:
Апеляційну скаргу захисника Шпонарського Євгена Вікторовича залишити без задоволення, а постанову судді Черняхівського районного суду Житомирської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя    Т.С.Рябенька