Справа № 346/5769/25
Провадження № 2/346/616/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

21 квітня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

у складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю секретаря   Урбанович І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
ВСТАНОВИВ:
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №642439939 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, із зобов`язанням повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.
04.06.2025 року між ТОВ «Онлайн Фінанс» (якому відповідно до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року та реєстру прав вимоги перейшло право грошової вимоги від ТОВ «Таліон Плюс», якому, в свою чергу, перейшло право грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відповідно до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року) та позивачем укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «Юніт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року на загальну суму 27 956 грн. Умови кредитного договору відповідач не виконував належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої позивачем станом на момент звернення до суду визначено як 27 956 грн., яка складається із: 8 000 грн. – заборгованість за кредитом; 19 956 грн. – за несплаченими відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із 2 422,40 грн. сплаченого судового збору та 7 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила клопотання, згідно з яким просить розгляд справи проводити у відсутності представника (а.с. 1-20).
Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Луцак А.О. 20.04.2026 року через систему “ Електронний суд ” подав до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що кредитний договір укладено 06.03.2021 року строком на 30 днів; відповідач сплатив 500 грн. в рахунок погашення боргу 20.06.2021 року. Таким чином, строк позовної давності сплив 20.06.2024 року, а з позовною заявою позивач звернувся 06.11.2026 року. Крім того, ОСОБА_2 21.04.2026 року через систему “ Електронний суд ” подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що умовами договору передбачено, що строк кредитування становить 30 днів; з 06.03.2021 року по 05.04.021 року нараховано процентів у сумі 1 200 грн. та 500 грн. сплачено відповідачем в рахунок погашення боргу. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 8 700 грн., з яких 8 000 грн. тіло кредиту та 700 грн. нарахованих відсотків. Водночас, позивачем заявлено до стягнення 19 956 грн. відсотків за користування кредитом. Згідно з умовами договору, його укладено на строк 30 днів, процента ставка 0,5% в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Сторони погодили, що встановлений строк дисконтного періоду може бути продовжено шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періодів оплати всіх нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи терміналі самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. У пункті 4.2 договору визначено, що строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2 договору. В той же час, згідно з п.1.7 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст.212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору). Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, передбачених пунктом 1.3 договору (оплати протягом «дисконтного періоду» (30-денного) всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом), тобто відповідачем не вчинялися дії, які свідчили б про продовження строку кредитних правовідносин із позичальником. Крім того, у заявці на отримання грошових коштів визначено, що відповідач просив надати кредиту у сумі 8 000 грн., строк кредиту - 30 днів, у паспорті споживчого кредиту прудку “ Смарт ” визначені загальні витрати за кредитом у розмірі 1 200 грн. Зазначення у договорі двох строків кредитування та різних процентних ставок призводить до неправильного й різного тлумачення договору сторонами. Враховуючи вищенаведене, з 05.04.2021 року у первісного кредитодавця було відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором. Тому представник відповідача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8 700 грн., а також враховуючи часткове задоволення позовних вимог, 753,85 грн. сплаченого судового збору та 933,60 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
22.04.2026 року представник позивача ОСОБА_3 подала до суду письмову заяву, сформовану в системі “ Електронний суд ” 21.04.2026 року, в якій зазначила, що 06.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір №642439939, строком на 30 днів, кінцева дата повернення – 05.04.2021 року, тобто відлік позовної давності розпочався 05.04.2021 року.Законом України від 15.03.2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Відповідно, дана норма передбачає, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк дії воєнного стану. Воєнний стан неодноразово продовжувався.  Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, то позивач дотримався строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд. Пункт 19 Закону України “ Про внесення змін до розділу “ Прикінцеві та перехідні положення ” ЦК України щодо поновлення перебігу позовної давності втратив чинність 04.09.2025 року. Тобто відлік часу позовної давності відновився саме з 04.09.2025 року.   В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 06.03.2021 року між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено кредитний договір № 642439939, підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до пунктів 1.1, 1.2 якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредиту на суму 8 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі – дисконтний період ( а.с. 30-34 )).
Положеннями п. 1.4, 1.4.1-1.4.3 вказаного договору визначено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 182,50% річних, що становить 0,50% від суми кредиту за кожен день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 605,06 % річних, що становить 1,66% в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом; у випадку користування кредитом позичальником після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 620,50% річних, що становить 1,70% в день від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами та базовою процентною та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду; базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, в усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов пункту цього договору. 
Сторони також погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу, зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п.1.7.1). З наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.7.2). Проценти в розмірі, визначеному пунктами 1.4 та 1.7.2 договору, нараховуються за фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником (п.1.8 договору).
Згідно з п. 2.2.2.1 договору позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та нарахованих процентів на банківський рахунок кредитодавця, що вказаний у реквізитах договору, у строки передбачені договором. 
Також, згідно з п. 2.1.1.5 договору кредитодавець має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою.
Відповідно до п. 4.1, 4.4 цього договору невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Відповідно до п. 4.2 договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.2 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку договору надання кредиту, передбачених пунктом 1.3 та пунктом 1.7 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дій договору, діють до повного їх виконання.
Аналогічна інформація щодо суми та строку кредиту міститься в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 06.03.2021 року, де серед іншого також вказані персональні дані відповідача та номер карти 5168-74ХХ-ХХХХ-4338 ( а.с. 47 ).
Згідно з графіком розрахунків (Додаток №1 до вказаного договору № 642439939 від 06.03.2021 року), орієнтовна загальна вартість кредиту складає 9 200 грн. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1 200 грн. та суму кредиту в розмірі 8 000 грн. ( а.с. 35 ).
Відповідно до даних паспорту споживчого кредиту продукту "Смарт" до договору № 642439939 від 06.03.2021 року визначено: тип кредиту кредит; сума кредиту 8 000 грн.; строк кредитування 30 днів; мета отримання кредиту - споживчі цілі; процентна ставка – 182,50%; тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом – 1 200 грн.; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом – 9 200 грн.; орієнтовна реальна річна процента ставка – 181,52 %; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (а.с. 28-29).
У довідці щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (сформовано 07.09.2023 року) вказано: позичальник ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ); його паспортні дані, електронна адреса та номер телефону; договір №642439939 від 06.03.2021 року; сума кредиту 8 000 грн.; строк кредитування 30 днів;; процентна ставка 1,70 % в день; заявка на кредит подана 06.03.2021 року о 16:55 год., договір відправлено позичальнику 06.03.2021 року; акцент оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором: MNV379SE, ідентифікатор введено позичальником/відправлено товариству 06.03.2021 року о 17:00:50 год.; перерахування грошових коштів позичальнику – 06.03.2021 року о 17:00:59 год. (а.с. 60-61).
Фактичне перерахування коштів за кредитом на платіжну картку  ОСОБА_1 № НОМЕР_2 згідно з договором №642439939 від 06.03.2021 року підтверджується відповідним платіжним дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 06.03.2021 року та довідкою № 642439939/18042025/Э від 18.04.2025 року, сформованою вказаним товариством, про успішний переказ через платіжний сервіс коштів у розмірі 8 000 грн. (а.с. 66, 69).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 11.05.2021 року розмір заборгованості відповідача склав: 18 704 грн., з яких 8 000 грн. - за тілом кредиту, 10 704 грн. - за відсотками за користування кредитом ( а.с. 151-153). 
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» ( фактор ) укладено договір факторингу №28/1118-01, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти за плату на умовах, визначених цим договором ( а.с. 82-88 ).
Відповідно до п. 1.2. 1.3 договору “ Право вимоги ” – означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу яких настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в реєстрах прав вимог.
Згідно з п.4.1, 8.2 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Строк цього договору закінчується 28.11.2019 року.
В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року, якими сторони вирішили, зокрема, продовжити строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року до 31.12.2020 року, 31.12.2021 року, 31.12.2022 року, 31.12.2023 року та 31.12.2024 року відповідно, інші умови залишились без змін (а.с. 93-100, 104-106).
Актом звірки взаємних розрахунків від 31.12.2021 року сторони договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року підтвердили, що станом на 31.12.2021 року фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення права вимоги за реєстром прав вимоги №133 від 11.05.2021 року ( а.с. 110 ).
Відповідно до реєстру прав вимоги №133 від 11.05.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року на загальну суму заборгованості 18 704 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн.; за процентами – 10 704 грн. (а.с. 107-109).
Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно з реєстром прав вимоги №133 від 11.05.2021 року на виконання договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року клієнтом розглянуто та прийнято пропозицію фактора щодо фінансування під відступлення прав грошових вимог, визначених в реєстрі вимог №133 від 11.05.2021 року, до всіх визначених в цьому реєстрі боржників та у визначеному реєстром обсязі (а.с. 111). 
05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн фінанс» ( фактор ) укладено договір факторингу №05/0820-01, згідно з п. 2.1 якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах права вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти за плату на умовах, визначених цим договором ( а.с. 112-117 ).
Відповідно до п. 1.2, 1.3, договору “ Право вимоги ” – означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу яких настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього договору, а саме в реєстрах прав вимог.
Згідно з п.4.1, 8.2 договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі встановленій у відповідному додатку. Строк цього договору закінчується 04.08.2021 року. 
В подальшому між сторонами укладено додаткові угоди №2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими сторони вирішили, зокрема, продовжити строк дії договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року до 31.12.2022 року та 30.12.2024 року відповідно, інші умови залишились без змін (а.с. 121, 122 ).
Копія платіжної інструкції свідчить, що ТОВ «Фінансова компанія» «Онлайн фінанс» сплатило ТОВ «Таліон Плюс» за відступлення прав вимоги за договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року (а.с. 127).
Протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно з реєстром прав вимоги №11 від 31.08.2023 року на виконання договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 року клієнтом розглянуто та прийнято пропозицію фактора щодо фінансування під відступлення прав грошових вимог, визначених в реєстрі вимог №11 від 31.08.2023 року, до всіх визначених в цьому реєстрі боржників та у визначеному реєстром обсязі (а.с. 126).
Відповідно до реєстру прав вимоги № 11 від 31.08.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року ТОВ «ФК» «Онлайн фінанс» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року на загальну суму заборгованості 27 956 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн.; за процентами – 19 956 грн. ( а.с. 123-125).
Згідно з даними розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон плюс», розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.08.2023 року склав: 27 956 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн.; за процентами – 19 956 грн. ( а.с. 154-155).
04.06.2025 року між ТОВ “ Фінансова компанія “Онлайн Фінанс ” (клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» (фактор) укладено договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта ( ціна продажу ) за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб – боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту ( а.с. 128-134 ).
Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Згідно з п. 3.3. договору ціна продажу за договором становить 6 810 635,54 грн. 
ТОВ «Юніт Капітал» здійснило ТОВ “ Фінансова компанія “Онлайн Фінанс ” оплату згідно з договором факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року в сумі 6 810 635,54 грн., про що зазначено в платіжних інструкціях від 10.06.2025 року, 11.06.2025 року, 19.06.2025 року та 25.06.2025 року (а.с. 143-149).
04.06.2025 року між ТОВ “ Фінансова компанія “Онлайн Фінанс ” та ТОВ «Юніт Капітал» підписано акт прийому-передачі до договору факторингу № 04/06/25-Ю від 04.06.2025 року, згідно з яким клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в кількості 13 254 на загальну суму заборгованості 436 087 297,67 грн. ( а.с. 141 ).
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №04/06/25-Ю від 04.06.2025 року позивач набув право вимоги до позичальника ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року на загальну суму заборгованості 27 956 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн.; за процентами – 19 956 грн. ( а.с. 138-140).
Позивачем вказано, що відповідач станом на 25.06.2021 року має заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 27 956 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 8 000 грн.; за процентами – 19 956 грн. ( а.с. 156 ).
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.
У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Отже, між сторонами вказаних договорів (позики та кредитних договорів) було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлені ними в електронній формі з використанням електронних підписів.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.
Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.
При цьому, судом, згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Згідно з ч.1 ст. 1077, ч.1 ст. 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Представник відповідача в письмових поясненнях не заперечив факт укладення кредитного договору між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також підтвердив факт сплати ОСОБА_1 500 грн. в рахунок погашення боргу. 
Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту сторона відповідача суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування відповідачем наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування розрахунку заборгованості.
Оскільки судом встановлено, що відповідач уклав кредитний договір, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів, сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем (правонаступником) відповідача договорами факторингу, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 8 000 грн. підлягають задоволенню.
Щодо стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.
У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.
Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.
У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.
Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 05.04.2023 року в справі №910/4518/16 провадження №12-16гс22, надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
З матеріалів справи встановлено, що укладаючи з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитний договір шляхом приєднання (акцепту оферти) відповідач скористався належною первісному кредитору інформаційно-телекомунікаційною системою, де йому надано можливість самостійно обрати «суму кредиту», «термін» (строк кредитування), згідно з алгоритмом дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. Заповнивши усі запитувані кредитором дані, відповідач акцептував оферту на зручних для нього умовах, які у момент акцепту пропонував їй первісний кредитор самостійно, в автоматичному порядку було сформовано заявку відповідача на отримання грошових коштів в кредит від 06.03.2021 року.
У такій заявці визначено, що сума кредиту становить 8 000 грн., строк кредиту 30 днів. Акцепт оферти було підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що засвідчує спрямування волевиявлення сторони договору (позичальника) на встановлення саме таких істотних умов кредитного договору.
У пункті 1.2 договору встановлено, що кредит надається на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (дисконтний період). За користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язується сплачувати проценти виключно на період строку визначеного в п.1.2 договору в розмірі 182,50 % річних, що становить 0,50% від суми кредиту за кожен день користування ним ( а. 1.4, 1.4.1 договору ).
Такий розмір кредиту та його строк підтвердила також представник позивача, у поданій заяві від 21.04.2026 року. 
Відповідно до пункту 1.3 договору сторони погодили, що встановлений в пункті 1.2. договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена
Відповідно до п. 4.2 договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в пункті 1.2 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку договору надання кредиту, передбачених пунктом 1.3 та пунктом 1.7 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дій договору, діють до повного їх виконання.
Крім того, у пункті 1.7 договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні статті 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії договору.
Проте, наведені умови кредитного договору є суперечливими, так як пунктом 1.2 цього кредитного договору, заявкою на отримання грошових коштів чітко визначено, що строк кредиту становить 30 днів.
Крім того, невиконання зобов`язань або неналежне їх виконання у зв`язку із незабезпеченням виконання договірних зобов`язань між боржником та кредитором не може вважатися «відкладальною умовою» в розумінні частини першої статті 212 ЦК України, оскільки фактично призводить до інших умов договору (строку кредитування та процентної ставки), які визначені між сторонами договору.
Суд вважає, що для доведення факту пролонгації дії договору позивачу необхідно було надати докази вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на настання відповідних наслідків, зокрема здійснення повної оплати, активація функції продовження строку дисконтного періоду тощо. Проте, у матеріалах справи відсутні докази стосовно вчинення дій на продовження строку кредитних правовідносин контрагентів цього договору.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вказаним товариством, право вимоги після якого набув позивач, здійснено нарахування відсотків за кредитним договором №642439939 як у межах строку його дії, тобто протягом 30 днів з 05.04.2021 року, так і після закінчення строку його дії, тобто після 05.04.2021 року, а саме по 11.05.2021 року включно, тобто після спливу визначеного договором строку кредитування. Крім того, нарахування відсотків також здійснювалось ТОВ “ Таліон Плюс ”, після придбання прав вимог за договором факторингу, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» ( а.с. 151-155 ).
Таким чином, виходячи із суми кредиту у розмірі 8 000 грн., узгодженої процентної ставки у розмірі 0,50% заборгованість відповідача за відсотками за вищевказаним договором становить 1 200 грн. (8 000 грн. х 0,50 % х 30 ), що відповідає розміру відсотків, зазначеному у графіку розрахунків, який є додаток №1 до вказаного договору та паспорті споживчого кредиту продукту "Смарт". Отже, заборгованість відповідача за вищевказаним договором №642439939 від 06.03.2021 року становить 9 200 грн. ( 8 000 грн. + 1 200 грн. ).
Водночас, судом встановлено, що відповідачем 20.06.2021 року в рахунок часткового погашення заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року сплачено 500 грн.
У зв`язку з наведеним, слід позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним кредитним договором в загальному розмірі 8 700 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту – 8 000 грн.; за відсотками – 700 грн. 
Щодо заяви представника відповідача про застосування строку позовної давності, то вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).
Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).
Суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, який неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України.
Також, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (в редакції Закону № 3450-IX від 08.11.2023) внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України та пункт 19 викладено у наступній редакції: « У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». 
У постанові Верховного Суду від 13.11.2024 року у справі № 383/1645/23 щодо позовної давності зазначено про те, що строк позовної давності в силу положень пунктів 12, 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України продовжено на строк дії карантину та воєнного стану в Україні. Позовна давність для пред`явлення позовних вимог на день звернення до суду не спливла, її перебіг був зупинений до кінця дії карантину, який був введений з 12 березня 2020 року та продовжувався до 30 червня 2023 року. Після припинення дії карантину строк, що залишився до кінця спливу позовної давності, продовжується на строк дії воєнного стану в Україні.
Враховуючи вищевикладене, строк позовної давності у вказаних правовідносинах не сплив.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 
Як встановлено судом, 05.06.2025 року між ТОВ «Юніт Капітал» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», в особі керуючого бюро адвоката Тараненка А.І., укладено договір надання правничої допомоги №05/06/25-01 за умовами якого адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором (а.с. 157-159 ). Згідно з п.3.3 вказаного договору гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами в протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги.
Згідно з Додатковою угодою №25770552453 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року, клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу по захисту його прав та інтересів з питань, що відносяться до юрисдикції господарських судів, судів загальної юрисдикції, адміністративних судів по справах про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року, за яким позичальником є ОСОБА_1 (а.с. 161 ).
Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг, адвокатським бюро на виконання договору про надання правничої допомоги надано послуги на загальну суму 7 000 грн., з них: 5 000 грн. - складання позовної заяви до позичальника ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року (2 години); 1 000 грн. вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості (2 години); 500 грн. підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року на рахунок позичальника, яким є ОСОБА_1 ( 1 година ); 500 грн. – підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних на рахунок боржника (1 година), що відповідає вартості послуг, визначених у протоколі погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 року (а.с. 160, 162). 
Оскільки судом задоволено позов у розмірі 8 700 грн., що становить 31,12 % від заявлених вимог в розмірі 27 956 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 753,85 грн., а також 2 178,40 грн. (з урахуванням розміру витрат на професійну правничу допомогу, яку просить стягнути позивач в сумі 7 000 грн.), пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог. При цьому, слід зазначити, що представником відповідача помилково розраховано пропорційно суму витрат на професійну правничу допомогу від 3 000 грн.
На підставі ст. ст. 207, 509, 525, 526, 530, 610, 628, 638, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1077-1078 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 128, 137, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
позов задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163), заборгованість за кредитним договором №642439939 від 06.03.2021 року в загальному розмірі 8 700 (вісім тисяч сімсот) гривень
В задоволенні решти позовних вимог відмовити в зв`язку з їхньою безпідставністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», 2 178 (дві тисячі сто сімдесят вісім) гривень 40 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 753 (сімсот п`ятдесят три) гривні 85 копійок сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Найменування сторін:
Позивач: ТОВ «Юніт Капітал», код ЄДРПОУ 43541163, місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі України, 34, офіс 333.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель та місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 23 квітня 2026 року.

Суддя: 	Яремин М. П.