Справа № 576/3219/25
Провадження № 2/576/183/26

РІШЕННЯ
і м е н е м У к р а ї н и

27 лютого 2026 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області 
суддя	Усенко Л.М.	
секретар судового засідання	Бірюк О.І.	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу	№ 576/3219/25 	
за позовом	ОСОБА_1 	
відповідач	ОСОБА_2 	
про	стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання	
учасники справи та представники:	не викликались	

ВСТАНОВИВ:
12 грудня 2025 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем мали близькі стосунки, але в шлюбі не перебували і спільного господарства не вели. Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До досягнення повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання сина відповідно до рішення суду, проте після досягнення повноліття відмовився сплачувати добровільно, хоча має таку можливість.Син ОСОБА_4 навчається на 1 курсі Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. 
Ухвалою судді від 29.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення йому ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де він зазначає, що позовні вимоги визнає частково. Не згоден з розміром аліментів, які просить позивачка – частину від усіх видів заробітку (доходу), оскільки фізично не має можливості сплачувати такі кошти, маючи при цьому батьків-пенсіонерів. Згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/10 частки від його заробітків, просить звільнити його від сплати судового збору.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, де остання зазначає, що сама по собі обставина наявності у відповідача батьків-пенсіонерів за віком не може слугувати причиною зменшення розміру аліментів, оскільки вони проживають окремо в будинку, тримають господарство, є здоровими, дієздатними особами, не потребують стороннього догляду, не мають груп інвалідності. Також вони мають ще одного сина. Згідно декларації відповідача він має постійний та стабільний заробіток, який значно перевищує заробіток позивача, а також має у власності рухоме та нерухоме майно. Крім того, відповідач, маючи статус учасника бойових дій, користується пільгами на житлово-комунальні послуги, що є додатковим доходом. Просить задовольнити позов.
Безпосередньо дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. 
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 4, 14-16).
ОСОБА_5 проживає разом із позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та витягами з реєстру територіальної громади (а.с. 3, 2, 4). 
На виконання рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 20.01.2021 № 576/2597/20 відповідач сплачував на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого законом для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2020 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17-18).
Згідно довідки Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого № 4060 від 04.12.2025 року ОСОБА_3 дійсно є студентом 01-25-06 групи денної форми навчання 1 курсу першого (бакалаврського) рівня вищої освіти факультету прокуратури. Спеціальність «Право». Термін навчання становить з 01.09.2025 по 30.06.2029. Форма фінансування – за рахунок коштів фізичних та юридичних осіб (а.с. 5).
Зазначені обставини справи визнаються сторонами/
Оскільки в добровільному порядку сторони не змогли врегулювати питання щодо порядку та розміру аліментів, то ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом.
Таким чином між сторонами існує спір з правовідносин щодо обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, що регулюються главою 16 Сімейного кодексу України (далі — СК України).
Згідно зі ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Судом встановлено, що повнолітній син сторін на теперішній час є студентом І курсу НЮУ ім. Ярослава Мудрого, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу і визнає дійсність свого зобов`язання по утриманню повнолітнього сина. В той же час між сторонами існує спір щодо розміру аліментних платежів, які має сплачувати відповідач для забезпечення потреб сина.
Визначаючи розмір аліментних платежів, суд виходить з наступного.
Предметом судового розгляду в даному судовому провадженні є право позивача на отримання аліментів на утримання сина після досягнення ним повноліття, тобто потреба у матеріальній підтримці з боку відповідача.
В той же час визначення розміру аліментів на утримання повнолітніх дітей залежить не тільки від їх потреб, а й від можливостей їх батьків.
Відповідач є працездатною людиною, має стабільний дохід, оскільки офіційно працевлаштований і отримує стабільну заробітну плату, а відтак може надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на користь позивачки, але вважає за необхідне визначити розмір відповідної частини на рівні 1/10, а не 1/4, як того просить остання. 
При цьому посилається на те, що не може сплачувати таку суму, у нього також є батьки пенсіонери, яким він повинен допомагати. На підтвердження вказаного надав довідку про склад сім`ї батьків, з якої вбачається, що вони проживають удвох та окремо від ОСОБА_2 . Також надав довідки про доходи батьків. Інших доказів, які би свідчили про надання допомоги батькам, її розмір, періодичність відповідач не надав. 
У щорічній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2024 рік, яка наявна у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі декларацій, відповідач вказав, що проживає разом із дружиною, має стабільний дохід, а саме отримує заробітну плату, яка без урахування податків складає 658 983 грн, тобто в середньому 54 915,25 грн на місяць.
Відомостей щодо стану свого здоров`я відповідач також не надав.
Таким чином, суд враховує розмір доходу відповідача, який протягом останнього на момент вирішення спору періоду декларування становив у середньому 54 915,25 грн на місяць без вирахування податків, стан його здоров`я, відсутність на утриманні неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб (суд не приймає до уваги посилання на необхідність допомагати батькам-пенсіонерам з огляду на відсутність доказів матеріальної допомоги) та приходить до висновку про задоволення позовних вимог у заявленому розмірі, оскільки така сума буде достатньою для забезпечення матеріальних потреб повнолітнього сина сторін ОСОБА_6 у зв`язку із здобуттям ним вищої освіти і відсутностю самостійного заробітку.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Предметом позову були вимоги про стягнення аліментів, що за своєю сутністю відносяться до вимог майнового характеру, а отже за розгляд таких вимог відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті судовий збір в розмірі одного відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Оскільки позов підлягає до задоволення, а позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
У відзиві ОСОБА_2 просив звільнити його від сплати судового збору, але не вказав жодної підстави для такого звільнення. 
Разом із цим з урахуванням наявної в матеріалах справи копії посвідчення учасника бойових дій на ім`я відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Однак, спори про стягнення аліментів на утримання дітей не пов`язані з порушенням прав сторін як учасників бойових дій. А тому пільга щодо сплати судового збору, яка передбачена п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у цій справі не може бути застосована.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного і керуючись статтями 187, 189-192, 194-297, 200, 201 Сімейного кодексу України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити повністю.
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі  частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення  ОСОБА_3 віку двадцяти трьох років.
Стягнення здійснювати з 12 грудня 2025 року.
Допустити негайне виконання рішення в у межах суми платежу за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складене 27 лютого 2026 року.

Суддя Глухівського міськрайонного суду 
Сумської області Л.М. Усенко