Справа № 161/167/26 
Провадження № 2-о/161/152/26

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Шестерніна В.Д.,
за участю секретаря Мельник А.В.

представника заявника - адвоката Кондратюка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за заявою Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс», заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановив:
І.Короткий зміст заяви
02.01.2026 ПАТ «Корпорація «Аверс» звернулося в суд із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Заява обґрунтована тим, що ВАТ «Корпорація Аверс», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Корпорація «Аверс», є власником вбудовано-прибудованого приміщення площею 958 кв.м., що розміщене в АДРЕСА_1 .
Згідно з договором застави від 30.09.1998 це нерухоме майно було передане ним (власником) в заставу АБ «Західінкомбанк», яке в подальшому перейменоване на ПАТ «Західінкомбанк», з метою забезпечення виконання зобов`язань ВАТ «Корпорація Аверс» (позичальник) перед АБ «Західінкомбанк» (кредитодавець) за кредитною угодою №16-Д від 15.04.1998.
На підставі цього договору застави до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено відповідний запис про обтяження.
ПАТ «Корпорація «Аверс» виконало всі свої зобов`язання за кредитною угодою перед ПАТ «Західінкомбанк». Останнє було ліквідоване без правонаступників. Це є підставою для припинення права застави та відповідного обтяження нерухомого майна. 
Наявність нескасованого на даний час запису про реєстрацію обтяження порушує право власності ПАТ «Корпорація «Аверс» на нерухоме майно.
В зв`язку з цим заявник просив суд встановити факт припинення права застави вказаного нерухомого майна та скасувати відповідне обтяження.

II.Позиція заінтересованої особи
Позиція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб правом на подання відзиву на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, не скористався.
Позиція Національного банку України
Представник Національного банку України подав письмові пояснення, в яких зазначив про те, що нормами чинного законодавства не передбачено представницьких повноважень Національного банку України у правовідносинах щодо банків, що ліквідовані, відповідно рішення у даній справі не може вплинути на його права та інтереси.
Просив суд розглянути заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу
Ухвалою суду від 07.01.2026 заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у цій справі, залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Національний банк України як заінтересованих осіб.
У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, просив її задовольнити.
Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представник Національного банку України подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності представників заінтересованих осіб відсутні.
Протокольною ухвалою від 24.02.2026 суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 26.02.2026.

ІV.Фактичні обставини справи
15.04.1998 КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПАТ «Західінкомбанк» (кредитодавець), та ВАТ «Корпорація Аверс», правонаступником якого є ПАТ «Корпорація «Аверс» (позичальник), уклали кредитну угоду №16-Д, за умовами якої (п.п. 1.1, 2.1) кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 100 000 $ шляхом відкриття кредитної лінії на 365 днів - з 15.04.1998 по 14.04.1999, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 30 % річних. В забезпечення зобов`язань за кредитним договором сторонами прийнято договір застави нерухомого майна (а.с. 6-7).
Також сторони цього кредитного договору уклали додаткові угоди до нього від 15.05.1998, від 28.04.2000, від 28.07.2000, від 12.10.2001, якими змінювали основні істотні умови кредитування: строк кредитування та розмір процентної ставки (а.с. 8-11).
30.09.1998 КБ «Західінкомбанк», правонаступником якого є ПрАТ «Західінкомбанк» (заставодержатель), та ВАТ «Корпорація Аверс», правонаступником якого є ПАТ «Корпорація «Аверс» (заставодавець), уклали договір застави, за умовами якого (п. 1) в забезпечення належного виконання всіх зобов`язань, що виникли із кредитної угоди №16-Д від 15.04.1998, заставодавець надає в заставу вбудовано-прибудоване приміщення площею 958 кв.м., що розміщене в АДРЕСА_1 (а.с. 12).
07.03.2008 Друга Луцька державна нотаріальна контора на підставі заяви приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу у Волинській області Сушика В.С. №202 від 30.09.1998 внесла відповідну інформацію про обтяження предмета застави до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с. 13-14).
В листі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49-9655/25 від 21.10.2025 зазначено про те, що в розпорядженні ФГВФО відсутня інформація стосовно стану розрахунків за кредитними договорами ПАТ «Корпорація «Аверс» за період до дати запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Західінкомбанк», яка була розпочата 29.05.2014. Станом на цю дату зобов`язання ПАТ «Корпорація «Аверс» перед ПАТ «Західінкомбанк» за кредитними договорами були відсутні. Починаючи з 03.05.2019 повноваження ФГВФО, як ліквідатора ПАТ «Західінкомбанк», припинені (а.с. 17).
03.05.2019 в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення ПАТ «Західінкомбанк» без правонаступників (а.с. 18).

V.Мотиви суду та застосоване законодавство
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК Украйни).
Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі №520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі №209/3085/20).
Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою (пункт 1 частини першої статті 593 ЦК України).
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).
Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац 1 частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку»).
Зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (стаття 609 ЦК України).
В постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №295/7291/20 зазначено: «Укладення договору застави (іпотеки) або її виникнення на основі рішення суду чи при наявності юридичних фактів, вказаних в законі, зумовлює виникнення між заставодержателем і заставодавцем додаткового (акцесорного) зобов`язання відносно до основного, забезпеченого заставою (іпотекою). З огляду на похідний характер застави (іпотеки), виконання забезпеченого заставою основного зобов`язання або його припинення з інших підстав припиняє право застави (іпотеки); стаття 609 ЦК України присвячена такій підставі припинення зобов`язання як ліквідація юридичної особи. Під ліквідацією розуміється спосіб припинення юридичної особи без правонаступництва. Юридична особа є такою, що припинена, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення (частина п`ята статті 104 ЦК України). Ліквідація для юридичних осіб призводить по своїй суті до аналогічних правових наслідків, що і смерть фізичної особи, тобто, обумовлює припинення правоздатності юридичної особи. Замість припиненої юридичної особи не виникає іншої юридичної особи, яка наділяється її майном; зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи як за добровільного, так і за примусового порядку її ліквідації. Стаття 609 ЦК України поширюється на договірні, недоговірні, основні та додаткові (акцесорні) зобов`язання».
В цій же постанові Верховний Суд виклав правовий висновок про те, що коли «відсутня» особа, яка має відповідати за позовом, тобто бути відповідачем (наприклад, припинення юридичної особи внаслідок ліквідації), то особа (іпотекодавець) може звернутися із заявою про встановлення факту припинення іпотеки, скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна та запису про іпотеку згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
За фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.
В 1998 році між ПАТ «Західінкомбанк» (кредитодавець та заставодержатель) та ПАТ «Корпорація «Аверс» (позичальник та заставодавець) виникли договірні основне (кредитне) та додаткове (заставне) зобов`язання. За змістом цих зобов`язань, ПАТ «Корпорація «Аверс» передало ПАТ «Західінкомбанк» в заставу (іпотеку) конкретне нерухоме майно (вбудовано-прибудоване приміщення площею 958 кв.м. в м. Луцьку по пр. Соборності, 26), про що до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було внесено запис про відповідне обтяження.
З 03.05.2019 ПАТ «Західінкомбанк» є ліквідоване (без правонаступників). В зв`язку з цим зобов`язання ПАТ «Корпорація «Аверс», що виникли на підставі кредтного договору та договору застави, є припиненими (ст. 609 ЦК України). 
На даний час запис про реєстрацію обтяження не скасований. Наявність такого запису порушує право власності ПАТ «Корпорація «Аверс» на нерухоме майно. 
Оскільки в даному випадку «відсутня» особа, яка має відповідати за заявленими вимогами, тобто бути відповідачем у справі, то права ПАТ «Корпорація «Аверс» підлягають захисту саме в окремому провадженні шляхом встановлення факту припинення застави (іпотеки) та скасування запису про заборону відчуження нерухомого майна згідно з абзацом третім частини четвертої статті 277 ЦК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.
Отже, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, слід задовольнити.
Рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування заборони відчуження нерухомого майна та запису про заставу.

Керуючись ст. ст. 263-265, 273, 293, 294, 315-319, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Заяву Приватного акціонерного товариства «Корпорація «Аверс», заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.
Встановити факт припинення права застави за договором застави, укладеним 30.09.1998 між ВАТ «Корпорація Аверс» та КБ «Західінкомбанк», посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу у Волинській області Сушиком В.С та зареєстрованим в реєстрі за №2173.
Скасувати заборону відчуження нерухомого майна, яке є предметом застави за договором застави, укладеним 30.09.1998 між ВАТ «Корпорація Аверс» та КБ «Західінкомбанк», посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу у Волинській області Сушиком В.С та зареєстрованим в реєстрі за №2173 (реєстраційний номер обтяження 6745327).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Відомості про сторін та інших учасників справи:
Заявник: Приватне акціонерне товариство «Корпорація «Аверс», місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Конякіна, 19а; код в ЄДРПОУ 13345692.
Заінтересована особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17; код в ЄДРПОУ 21708016.
Заінтересована особа: Національний банк України, місцезнаходження: м. Київ, вул. Інститутська, 9; код в ЄДРПОУ 00032106.

Дата складення повного рішення суду - 26.02.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області        В.Д. Шестернін