Справа № 202/9101/25
Провадження № 2/202/1068/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпра у складі судді Михальченко А.О.
секретар судового засідання Пономаренко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі 
цивільну справу № 202/9101/25 

за позовом 

ОСОБА_1 

до 

Державного підприємства «Селидіввугілля»

про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

22.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що в період з 05.06.2023 по 14.08.2024 працював підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем на Відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля». Звільнений за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України.
З розрахункового листка за вересень 2024 йому стало відомо, що загальна заборгованість за невикористану відпустку складає 64 423,91 грн, але на день звільнення, тобто 14.08.2024, сплачена не була. 
Таким чином з ним не був проведений остаточний розрахунок в день звільнення, а саме: не виплачена компенсація за невикористану відпустку. 
Враховуючи викладене, просив суд стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля», до якого належить Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля», на його користь нараховану, але не виплачену компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 63 523,91 грн.

24.09.2025 по справі відкрите спрощене позовне провадження та відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов.
Відповідач відзив на позов не подав.
04.02.2026 позивач через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про заміну первісного відповідача Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» на належного відповідача Державне підприємство «Селидіввугілля».
06.02.2026 судом замінено відповідача та новому відповідачу встановлений строк для подання відзиву на позов. 
Відповідач ДП «Селидіввугілля» ухвалу про заміну відповідача отримав у електронному кабінеті 11.02.2026, але відзив на позов не подав. 

Позивач у судове засідання не з`явився, але надав заяву про розгляд справи без його участі.
Повідомлений належним чином (судовими повістками, які доставлені до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС) про час та місце судового розгляду відповідач до суду не з`явився. Будь-яких заяв не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (стаття 80 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до Єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина перша статті 89 ЦК України).
Філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза місцем її знаходження та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення (частини перша, третя статті 95 ЦК України).
Філії та представництва, а також відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, у яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 червня 2021 року в справі № 760/32455/19.
Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33621589) належить до Держаного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33426253), що підтверджується відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1806109 від 23.09.2025. 
Отже, Відокремлений підрозділ «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33621589) є відокремленим підрозділом, який не є юридичною особою, не наділений цивільною-процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною в цивільному процесі.
ОСОБА_1 в період з 05.06.2023 по 14.08.2024 працював підземним прохідником 5 розряду з повним робочим днем у Відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля». Звільнений за власним бажанням на підставі ч.1 ст.38 Кодексу законів про працю України, що підтверджено копією трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 з відповідними записами.
За період роботи на Відокремленому підрозділі «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» у ОСОБА_1 накопичилось 39 днів невикористаної відпустки та йому було нараховано 63 423,91 грн заборгованості компенсації за них, що підтверджено копією розрахункового листка (табельний номер 7887).

Приписами ч.1 ст.46 КЗпП України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частиною 1 ст.83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. 
Частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» №504/96-ВР від 15.11.1996 передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.
Стаття 2 Закону України «Про оплату праці» визначає таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.
Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17, зазначила, що під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Тягар доведення відсутності вини у нездійсненні розрахунку зі звільненою особою покладається на роботодавця (власника або уповноважений ним орган).
Виходячи з наведеного, компенсація за невикористану відпустку входить до структури заробітної плати.
Статтею 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Щодо строків звернення до суду суд зазначає, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
У цій справі суду не надано доказів, що роботодавець виконав свій обов`язок щодо повного розрахунку з ОСОБА_1 після його звільнення, як не надано і доказів того, що відповідач повідомив письмово ОСОБА_1 про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), а відтак суд доходить висновку, що строк на звернення до суду ним не пропущено.
При цьому суд зазначає, що розрахунковий листок, який наданий позивачем не є письмовим повідомленням роботодавця про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні у розумінні ст.116 КЗпП України.
Таким чином, судом встановлено, що за період роботи у ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» Державного підприємства «Селидіввугілля» ОСОБА_1 нарахована, але станом на день звільнення не виплачена компенсація за 39 днів невикористаної відпустки у сумі 63 423,91 грн. Зазначені кошти підлягають стягненню з Державного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33426253), а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. (ч.6 ст.141 ЦПК України)
Оскільки, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягнення на користь Держави з Держаного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33426253) у сумі 1 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 13, 141, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33426253; 03142, м. Київ, пров. Приладний, буд.2А) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса фактичного перебування: АДРЕСА_1 ) компенсацію за невикористані дні відпустки у розмірі 63 423,91 грн (шістдесят три тисячі чотириста двадцять три грн 91 коп.).

Стягнути з Державного підприємства «Селидіввугілля» (ЄДРПОУ 33426253; 03142, м. Київ, пров. Приладний, буд.2А) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення суддя склала 30.03.2026

Суддя      АНАСТАСІЯ МИХАЛЬЧЕНКО