Суддя ОСОБА_1 

Справа № 644/1673/26 
Провадження № 1-кс/644/272/26 
20.02.2026 

УХВАЛА
ПРО ОБРАННЯ ЗАПОБІЖНОГО ЗАХОДУ 

20 лютого 2026 року.

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді – ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора – ОСОБА_3 ,
слідчого – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12016220530002372, погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кобеляки Полтавської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на утримані нікого не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 22.12.2010 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.307 КК України до 5 років обмеження волі з конфіскацією майна; постановою Апеляційного суду Харківської області від 31.03.2011 перегляд вироку, яким міра покарання змінена на 5 років позбавлення волі, 11.03.2015 звільнився по закінченню строків відбування покарання з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області,;
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.1 ст. 317 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Слідчий СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області звернувся до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 .
Клопотання мотивовано тим, що у провадженні СВ ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 12016220530002372 від 12.07.2016 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимий: 22.12.2010 Орджонікідзевським РС м. Харкова за ч.2 ст.307 КК України до 5 років обмеження волі з конфіскацією майна, 31.03.11 перегляд вироку Апеляційним судом Харківської області, яким міра покарання змінена на 5 років позбавлення волі, 11.03.2015 звільнився по закінченню строків відбування покарання з Кременчуцької виправної колонії Полтавської області, на шлях виправлення не став та знову, повторно скоїв корисний злочин за наступних обставин:
Так, 06.07.2016 приблизно о 04:30 годин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з невстановленою у ході досудового слідства особою, будучи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в рюмочній «Чарка», яка розташована поруч з зупинкою громадського транспорту за адресою: вул. Шарикова, 29 в м. Харкові, діючи з прямим умислом, який направлений на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я, з корисливих мотивів наніс удар тупим предметом в тім`яну область голови потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого ОСОБА_5 та невстановлена особа перемістили потерпілого шляхом волочіння за хлібний кіоск «Кулінічі», який розташований поруч з рюмочною «Чарка», де кинули його на щебеневу поверхню та ОСОБА_5 шляхом ривка відкрито заволодів золотим ланцюжком з шиї потерпілого, а інша невстановлена особа витягнула з правого карману мобільний телефон торгової марки «S-Tell М 211», вартість викраденого згідно висновку експерта № 3891 від 28.07.2016 року: золотого ланцюга проби 585, вагою 27,56 гр. – 17050 грн. 27 коп., мобільного телефону «S-Tell М 211» - 843 грн. 33 коп.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_5 наніс один удар ногою в обличчя потерпілого ОСОБА_6 , чим спричинив згідно висновку експерта № 2154- С/16 від 13.07.2016 року синець на обличчі та садна на тулубі, та правій нозі, відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після чого ОСОБА_5 та невстановлена особа з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 17893 грн. 60 коп.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.186 КК України – відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
З жовтня 2016 ОСОБА_5 за місцем мешкання відсутній, його місцезнаходження невідоме.
У зв`язку з чим, 07.11.2016 було складено та відправлено поштовим зв`язком повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 , а також за останнім відомим місцем мешкання: АДРЕСА_2 .
Відповідно до листа від Посольства України в Грузії, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_1 , було депортовано з рф, у 2025 році де він відбував покарання, якому на 05.02.2026 був придбаний авіаквиток Тбілісі-Кишинів, та з Молдови (Кишинів) до України (м. Одеса).
Згідно повідомлення від оперуповноваженого СКП ВП№1 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_5 , 25.11.1987, у період з 01.01.2025 по теперішній час не перетинав державного кордону України. Місце знаходження останнього не відоме.
Таким чином, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , переховується від органу досудового розслідування, а саме намагаючись уникнути кримінальної відповідальності, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років. В даному випадку підтверджується ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування. 
Враховуючи викладене, відповідно до Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції – Інтерпол, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України, Міністерства юстиції України 17 серпня 2020 року N613/380/93/228/414/510/2801/5, вказаний наказ зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04 вересня 2020 р. за N849/35132, наявні підстави для міжнародного співробітництва національної поліції України з органами Інтерполу, НЦБ іноземних держав, компетентними органами іноземних держав та міжнародними установами з використанням інформаційної системи Інтерполу з метою установлення місцезнаходження ОСОБА_5 , який розшукується, з метою його затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).
Постановою слідчого від 19.02.2026 підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (обвинувачується).
Отже, вище наведене свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за яке санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 4 до 6 років, переховується від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим обґрунтовується ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.
У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити зазначив, що підозрюваний переховується від слідства за кордоном та оголошений в міжнародний розшук.
Розгляд клопотання було проведено слідчим суддею в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч. 6 ст.193 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1ст. 177 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Відповідно до ч. 1ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ ВП № 1 Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 12016220530002372 від 12.07.2016 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
07.11.2016 було складено та відправлено поштовим зв`язком повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 , а також за останнім відомим місцем мешкання: АДРЕСА_2 .
11.11.2016 підозрюваного було оголошено в розшук, а досудове розслідування було зупинено.
Відповідно до листа від Посольства України в Грузії, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України для виїзду закордон НОМЕР_1 , було депортовано з рф, у 2025 році де він відбував покарання, якому на 05.02.2026 був придбаний авіаквиток Тбілісі-Кишинів, та з Молдови (Кишинів) до України (м. Одеса).
Згідно повідомлення від оперуповноваженого СКП ВП№1 ХРУП№2 ГУНП в Харківській області, ОСОБА_5 , 25.11.1987, у період з 01.01.2025 по теперішній час не перетинав державного кордону України. Місце знаходження останнього не відоме.
З жовтня 2016 ОСОБА_5 за місцем мешкання відсутній, його місцезнаходження невідоме.
Постановою слідчого від 19.02.2026 підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оголошено у міжнародний розшук.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується сукупністю зібраних в ході розслідування доказів, а саме:
-допитом потерпілого ОСОБА_6 ;
-допитом свідка ОСОБА_7 ;
-допитом свідка ОСОБА_8 ;
-протоколом пред`явлення для впізнання особи, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу на ім`я ОСОБА_9 , яким виявився ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 
Висновком експерта №2703-С/16 від 13.09.2016, згідно якого у потерпілого ОСОБА_6 мають місце: синець на обличчі та садна на тулубі та правій нозі. Показання потерпілого на які він посилається при проведенні слідчого експерименту в цілому відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму отримання тілесних ушкоджень.
Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.
Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.
При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).
Частиною 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від чотирьох до шести років позбавлення волі.
Таким чином, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 переховується від органів досудового слідства та суду, шляхом дотримання різних методів конспірації, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим прийнято рішення про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук на підставі постанови від 19.02.2026.
Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри за ч. 2 ст.186, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є тяжким, даних про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, в разі визнання винуватим підозрюваному загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.
Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.
Згідно ч.6 ст.193 КПК України, у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію його належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження.
Обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не тотожне застосуванню такого, оскільки після затримання ОСОБА_5 питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде розглядатися судом у встановленому законом порядку. Відтак розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст. 193 КПК України суд позбавлений можливості застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.
Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.
Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.
Відповідно до ч.4ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України, строк дії такої ухвали не зазначається.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,182,184,186,193,194,197,309,376 КПК України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №12016220530002372, погоджене з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016220530002372 від 12.07.2016 про обрання запобіжного заходу щодо: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - задовольнити.
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке 12.07.2016 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016220530002372.
Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки до місця кримінального провадження, доставити до слідчого судді, суду для розгляду за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміну на більш м`який.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідча суддя:        ОСОБА_1