РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/4374/25
Номер провадження 2/495/876/2026
27 березня 2026 року	м. Білгород-Дністровський	

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі головуючої судді Топалової А.Л., із секретарем судового засідання Кісьовою А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, 

ВСТАНОВИВ:

Поивачка, ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належав спадкодавиці згідно погосподарської книги №3 за 1996-2000 роки, особистий рахунок № НОМЕР_1 та земельна ділянка площею 6,5 умовних кадастрових гектарів, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ділянка № НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі сертифікату на право на земельну частку серії ОД №0260342. 
У 2008 році позивачка оформила свої спадкові права на земельну ділянку в судовому порядку на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області.
За усною домовленістю з братом ОСОБА_3 , останній мав оформити спадкові права на житловий будинок. Однак у 2007 році ОСОБА_3 помер так і не оформивши спадкові права на житловий будинок, про що згодом стало відомо позивачці.
02.11.2023 року за усним зверненням до приватного нотаріуса Холудєєвої С.М. позивачки було відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину, у зв`язку із пропуском строку прийняття спадщини, що стало причиною її звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Ухвалою від 04.07.2025 відкрито загальне позовне провадження за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Ухвалою від 24.11.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.01.2026 року.
Сторони у судове засідання не з`явились.
Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує. 
Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Представником направлена заява про розгляд справи без участі відповідача та його представника, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду.
У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку із не виявленням обставин, які перешкоджають проведенню судового засідання, враховуючи заяви учасників провадження, керуючись частиною першою статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи за відсутності учасників справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 01.12.2000 року.
ОСОБА_1 є донькою померлої ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 17.02.1948 року та копією свідоцтва про одруження від 20.11.1970 року серії НОМЕР_4 .
Відповідно до листа приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Холудєєвої С.М. від 02.11.2023 року № 291/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про справо на спадщину у зявзку з пропуском шестимісячного строку.
У відповідності до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Частиною першою статті 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.
Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.
Відповідно до статей 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК України).
Відповідно до статей 1296-1298ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.
Виходячи з вище викладеного, можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання тим процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
Позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк не зверталась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна. Позивач у встановлений законом строк повинна була подати до нотаріальної контори заяву про таке бажання, проте вона цього не зробила. Відповідне звернення з такою заявою відбулося після спливу 25 років, при цьому доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку матеріали справи не містять.
Статтею 1272 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про неприйняття спадщини іншими особами, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Отже, судом можуть бути визнані поважними причинами тільки ті, які свідчать, що у спадкоємця були реальні перешкоди для подання такої заяви.
Натомість позивачкою ОСОБА_1 не доведено наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк після смерті матері.
З огляду на викладене, в задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, статтями 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне найменування (ім`я) сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: Маразліївська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, ЄРДПОУ 04377859, адреса: 67760, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, с. Маразліївка, вул. Миру, 152.

Повний текст судового рішення складено 27.03.2026.

Суддя Анна ТОПАЛОВА