ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.02.2026 Справа № 464/645/23 

м. Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Анни – Сніжани Дудяк розглянув матеріали справи
за позовом: Львівської міської ради, м. Львів, 
до відповідача:  ОСОБА_1 , м. Львів, 
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: державного реєстратора Жирівської сільської ради Павлишин Назар-Павло Андрійович, село Жирівка, Пустомитівський район, Львівська область, 
про: скасування державної реєстрації та зобов`язання вчинити дії, 
за участю представників:
позивача: Наконечна Ольга Миколаївна,
відповідача: не з`явився,
третьої особи: не з`явився.
1. ПРОЦЕС
1.1. У лютому 2023 року Львівська міська рада звернулася до Сихівського районного суду міста Львова з позовом до ОСОБА_1 про:
- скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю літ. «Б» загальною площею 26 кв.м, на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2160864846101), з припиненням її права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна;
- зобов`язання ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом демонтажу (знесення) нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 26 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .
1.2. Заочним рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 19.07.2024 позов задоволено. Однак, постановою Львівського апеляційного суду від 25.09.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19.07.2024 скасовано, провадження у справі закрито. Роз`яснено позивачу Львівській міській раді право на звернення до суду з таким позовом в порядку господарського судочинства, а також роз`яснено про наявність права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутись до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
1.3. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 22.10.2025 задоволено заяву Львівської міської ради, справу № 464/645/23 направлено до Господарського суду Львівської області за встановленою юрисдикцією.
1.4. Господарський суд Львівської області 05.11.2025 отримав матеріали справи. Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 справу передано для розгляду судді Ростиславу Матвіїву.
1.5. Ухвалою суду від 10.11.2025 позовну заяву прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Хід судових засідань відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема 14.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 28.01.2026, в яке сторони явку представників не забезпечили, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 11.02.2026.
1.6. За час розгляду справи відводів суду учасниками справи не заявлено.
1.7. У судовому засіданні 11.02.2026 за участю представника позивача розпочато розгляд справи по суті та відкладено його на 25.02.2026.
1.8. У судове засідання 25.02.2026 з`явився представник позивача, представник відповідача подав клопотання про проведення засідання за його відсутності.
1.9. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
1.10. Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
1.11. Враховуючи належне повідомлення відповідача про дату та час судового засідання, дотримуючись строків розгляду справи, суд не вбачає підстав для відкладення судового засідання та вважає за можливе вирішити спір у цьому судовому засіданні.
1.12. У судовому засіданні 25.02.2026 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
2.1. Позивач вважає, що нежитлова будівля за адресою вул. Коломийська, 1 у м. Львові, площею 26 кв. м, є тимчасовою спорудою, право на розміщення якої надавалось Департаментом містобудування Львівської міської ради у 2017 році, а тому згідно з частинами 1, 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» таке майно не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Всупереч наведеному, державним реєстратором 04.09.2020 зареєстровано право власності на тимчасову споруду.
2.2. Позивач вважає, що в результаті незаконної реєстрації за відповідачкою права власності на такий об`єкт порушено права та майнові інтереси законного власника земельної ділянки - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою, на якій знаходиться спірний об`єкт. Тому така державна реєстрація права приватної власності підлягає скасуванню з припиненням права власності на такий об`єкт, а Трибушну А.Е. потрібно зобов`язати звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу (знесення) нежитлової будівлі літ «Б», загальною площею 26 кв. м. 
2.3. Відповідач, обізнаний про розгляд справи, не реалізував своїх прав на подання відзиву по суті спору, після закриття підготовчого провадження подав додаткові пояснення, відповідно до яких заперечив належність відповідача у господарському спорі, зазначив про не підтвердження позивачем права власності і статусу на земельну ділянку.
2.4. Третя особа пояснень щодо суті спору не надала, участі в судових засіданнях не брала, причин неявки не повідомляла, ухвали суду не отримувала з незалежних від суду причин (конверти повертаються до суду з відмітками «адресат відсутній»).
3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
3.1. Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради як орендодавець та Фізична особа - підприємець Гош Ірина Василівна як орендар уклали 21.09.2017 договір № С-1109-17 на право тимчасового користування окремим конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд, площею 30,00 кв. м для розміщення тимчасової споруди за адресою м. Львів, вул. Коломийська, 1. Строк дії договору згідно з договором про внесення змін від 15.08.2018 (№ С-1109-17 (Д-18) – 31.12.2019.
3.2. Фізичній особі - підприємцю Гош Ірині Василівні видано паспорт прив`язки тимчасової споруди, загальною площею 28,0 кв. м, для провадження підприємницької діяльності від 05.12.2017 року № ТС-2017-0089-С, який дійсний до 31.05.2018.
3.3. Відповідно до п. 2 ухвали Львівської міської ради № 2679 від 06.12.2022 «Про окремі питання здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території Львівської міської територіальної громади у зв`язку із введенням воєнного стану» затверджено перелік тимчасових споруд, які були встановлені як тимчасові споруди і підлягають вилученню з додатку до ухвали міської ради № 6107 від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова», у зв`язку з неправомірним набуттям права власності на тимчасові споруди та є такими, що не введені в експлуатацію у встановленому порядку.
3.4. Пунктом 3.6 додатку 1 вказаної ухвали передбачено вилучити з додатку до ухвали міської ради № 6107 від 26.12.2019 тимчасову споруду на вул. Коломийська, 1, яка належить Трибушній А.Е., площа ОКЕБ 30 кв. м, площа тимчасової споруди 28 кв. м.
3.5. Фізична особа - підприємець Гош Ірина Василівна як продавець та Фізична особа - підприємець Трибушна Алла Едуардівна як покупець 13.12.2019 уклали договір купівлі – продажу № 1 тимчасової споруди, площею 28 кв. м, що розташована на вул. Коломийській, 1 у м. Львові та розміщена на земельній ділянці, загальною площею 30 кв. м.
3.6. У той же день сторони цього договору підписали акт приймання – передачі майна, яким підтвердили передачу і прийняття тимчасової споруди за адресою м. Львів, вул. Коломийська, 1.
3.7. Станом на 07.08.2020 Фізична особа – підприємець Трибушна Алла Едуардівна отримала технічний паспорт на нежитлову будівлю літ. «Б», загальною площею 26,0 га, за адресою вул. Коломийська, 1 у м. Львові.
3.8. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 322062016 від 06.02.2023 нежитлова будівля літ. «Б», площею 26 кв. м, що розташована за адресою м. Львів, вул. Коломийська, буд 1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2160864846101), 04.09.2020 зареєстрована на праві власності за Трибушною Аллою Едуардівною; підстава реєстрації: 
- договір № С-1109-17 від 21.09.2017, 
- договір купівлі-продажу № 1 від 13.12.2019, 
- договір № С-1109-17 (Д-18), від 15.08.2018.
3.9. Крім цього, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради як орендодавець і Фізична особа - підприємець Трибушна Алла Едуардівна як орендар 22.12.2017 уклали договір № з-1778-17 на право тимчасового користування окремим конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд за адресою м. Львів, вул. С. Петлюри, 37; 16.06.2020 уклали договір № с-3210-20 на право тимчасового користування окремим конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд за адресою м. Львів, вул. О. Довженка, 5; 29.12.2017 уклали договір № л-2342-17 на право тимчасового користування окремим конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд за адресою м. Львів, вул. Медової печери, 39. Записи про право власності Трибушної А.Е. на нежитлові будівлі за вказаними адресами внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
3.10. Однак, вказані обставини не стосуються заявлених позовних вимог – права власності відповідача та об`єкта за адресою вул. Коломийська, 1 у м. Львові, тому такі не досліджуються судом в межах цієї справи.
3.11. Відповідно до листів Департаменту містобудування Львівської міської ради від 15.08.2022, від 22.08.2022, Інспекції державного архітектурно – будівельного контролю від 05.08.2022, вихідні дані на проектування (містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва) на вул. Коломийській, 1 у м. Львові не видавались, ухвал про передачу у власність або користування земельної ділянки для обслуговування об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2160864846101) не приймались, дозвільні документи на виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації відсутні.
4. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ПРЕДМЕТНОЇ ЮРИСДИКЦІЇ СПОРУ
4.1. Львівський апеляційний суд у постанові від 25.09.2025 встановив, що земельна ділянка по вул. Коломийська, 1 у м. Львові перебуває в комунальній власності.
4.2. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою м. Львів, вул. Коломийська, 1, зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «Б», загальною площею 26 кв. м, за фізичною особою Трибушною А.Е.
4.3. Право власності за Трибушною А.Е. зареєстровано на підставі таких документів: договір № С-1109-17 від 21.09.2017, договір купівлі-продажу № 1 від 13.12.2019, договір № С-1109-17 (Д-18) від 15.08.2018. 
4.4. Згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 11.04.2011 року Трибушна А.Е. зареєстрована як фізична особа-підприємець (номер запису 24150000000048495), основним видом діяльності якої є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
4.5. Також сторонами визнавалася та обставина, що спірний об`єкт використовується Трибушною А.Е. для здійснення підприємницької діяльності.
4.6. Отже, письмові докази підтверджують ту обставину, що Трибушна А.Е. у спірних правовідносинах виступає суб`єктом господарювання, тому ці правовідносини є господарськими. Таким чином, зроблено висновки про те, що за своїм суб`єктним складом та характером спірних правовідносин спір є господарським, а тому повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.
4.7. Правильність такого висновку підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 19 березня 2025 року у справі №464/5445/23.
4.8. Тому безпідставними є заперечення відповідача про неналежний склад учасників у цій справі, адже суд апеляційної інстанції зробив висновки, що спір і склад учасників у цій справі свідчать саме про існування між сторонами спору господарських відносин. 
4.9. Так, зокрема, Верховний Суд виснував, що: «суди не звернули увагу, що фізична особа, яка є власником, зокрема, нерухомого майна, має право використовувати його для здійснення підприємницької діяльності; вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими; згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА 1 зареєстрована як фізична особа-підприємець, номер запису про проведення державної реєстрації 24150000000045090 від 30червня 2010 року; за таких обставин в цій справі спір між міською радою та фізичною особою підприємцем про усунення перешкод і знесення кіоску, який використовується відповідачкою в підприємницькій діяльності, не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.».
4.10. Суд вказав, що безпідставними є посилання позивача на те, що у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно Трибушна А.Е. зазначена як фізична особа, оскільки чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Отже, суб`єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи.
4.11. Такі висновки сформульовані у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 15.05.2024 (справа № 925/1043/22).
5. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО СУТІ СПОРУ 
5.1. Дослідивши подані суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд доходить про обгрунтованість позовних вимог і необхідність задоволення позову у повному обсязі, з урахуванням такого.
5.2. Відповідно до обставин справи спір у цій справі виник через існування зареєстрованого за відповідачем права власності на нежитлову будівлю літ. «Б», площею 26 кв. м. Вказаний запис внесено на підставі договору на право тимчасового користування окремим конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд і додаткової угоди до нього, договору купівлі – продажу № 1 тимчасової споруди, площею 28 кв. м.
5.3. Так, відповідач зареєстрував право власності на тимчасову споруду як на об`єкт нерухомого майна 04.09.2020. 
5.4. Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України). 
5.5. Позивач акцентує, що відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення. Суд погоджується з такими аргументами сторони та зазначає таке.
5.6. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності не має. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 923/196/20).
5.7. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
5.8. Спірним об`єктом, на який зареєстровано право власності, є тимчасова споруда, площею 26 кв. м зі стінами з панелей типу «Сендвіч». Такий об`єкт продавець і покупець в договорі купівлі – продажу від 13.12.2019 назвали рухомим майном і тимчасовою спорудою (п. 1.1 договору), паспорт прив`язки також видано на тимчасову споруду. Відповідач не спростував таких ознак нежитлової будівлі. 
5.9. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» тимчасова споруда торговельного [..] призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення.
5.10. Крім цього, як правильно стверджує позивач, дозвільні документи на виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутні, що додатково свідчить про тимчасовість споруди. вказаних підстав позову відповідач також не заперечив і не спростував.
5.11. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
5.12. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
5.13. Згідно з принципами диспозитивності та змагальності у господарському процесі України сторони вільні у розпорядженні їхніми процесуальними правами, несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними процесуальних дій, а суд не має можливості розглянути не ініційовані сторонами питання. Небажання сторони реалізувати її процесуальні права не позбавляє суд обов`язку здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
5.14. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
5.15. За результатами розгляду справи та з урахуванням процесуальної поведінки відповідача, вбачається, що відповідач не заперечив підстав позову та суті позовних вимог. Тому обставина незаконної реєстрації права власності на тимчасову споруду як на об`єкт нерухомості є доведеною. У свою чергу безпідставно існуюча реєстрація права власності на об`єкт порушує права, майнові інтереси власника земельної ділянки – територіальної громади міста Львова в особі позивача, адже позбавляє можливості користуватися і розпоряджатися належною їй земельною ділянкою.
5.16. Заперечення відповідача про те, що відсутні докази права власності на земельну ділянку у позивача, її категорії та цільового призначення не спростовують підстав позовних вимог. 
5.17. Так, відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
5.18. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.
5.19. Докази належності земельної ділянки, на якій розташована тимчасова споруда, зареєстрована відповідачем під літ. «Б», площею 26 кв. м, іншому суб`єкту, крім позивача, відсутні. Крім цього, недопустимою є взаємосуперечлива поведінка відповідача та заперечення факту комунальної власності земельної ділянки, коли будучи у тривалих відносинах з позивачем і зокрема укладаючи договір купівлі – продажу з попереднім власником тимчасової споруди 13.12.2019, відповідач знав про належність земельної ділянки до комунальної власності (тимчасова споруда розміщена на земельній ділянці згідно з договором від 21.09.2017 на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд).
5.20. Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства.
5.21. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. 
5.22. Тому позовна вимога про скасування державної реєстрації права приватної власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «Б», загальною площею 26 кв. м, на АДРЕСА_1 з припиненням права власності ОСОБА_1 на такий об`єкт підлягає задоволенню у повному обсязі.
5.23. Щодо другої позовної вимоги, то відповідно до встановлених обставин справи вбачається, що строк дії договору № С-1109-17 від 21.09.2017 на право тимчасового користування окремим конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд згідно з договором про внесення змін від 15.08.2018 (№ С-1109-17 (Д-18) тривав до 31.12.2019. Доказів продовження чинності такого договору для нового власника тимчасової споруди у суду немає. Доказів звернення відповідачки до власника земельної ділянки для оформлення права користування земельною ділянки для продовження здійснення господарської діяльності немає. 
5.24. Крім цього, вище суд дійшов висновку про скасування державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «Б» на вул. Коломийська, 1. Тому позивач обґрунтовано стверджує про безпідставність користування земельною ділянкою та необхідність її звільнення від тимчасової споруди.
5.25. Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. 
5.26. Відповідно до ч. 5 ст. 16 вказаного закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
5.27. Територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю (ч. 1 ст. 60 вказаного закону). Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8 ст. 60).
5.28. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
5.29. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.
5.30. Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.27 постанови від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц виклала висновок про те, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Такий негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.
5.31. Враховуючи зазначене та встановлені вище обставини справи, зокрема про те, що нежитлове приміщення є тимчасовою спорудою, яка не відносяться до нерухомого майна, що не дозволяє реєструвати право власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, то відповідач використовує земельну ділянку позивача без законних підстав. 
5.32. Підсумовуючи досліджені та встановлені обставини, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на об`єкт, площею 26,0 кв. м, на АДРЕСА_1 , і для звільнення земельної ділянки шляхом демонтажу вказаного об`єкта. 
5.33. Тому з метою повного та ефективного захисту порушених прав позивача позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі та у визначений власником земельної ділянки спосіб. 
5.34. Здійснюючи розподіл судового збору за результатами вирішення спору (на користь позивача), сплачений ним судовий збір за подання позову в цій справі підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем.
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «Б», загальною площею 26 кв. м, на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2160864846101), з припиненням права власності ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна - нежитлову будівлю літ. «Б», загальною площею 26 кв. м, на АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2160864846101).
3. Зобов`язати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу (знесення) нежитлової будівлі літ. «Б», загальною площею 26 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
4. Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Львівської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 04055896, 79008, Львівська область, місто Львів, пл. Ринок, будинок 1) 5 368,00 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 26.02.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.