Справа №766/11302/24
н/п 1-кп/766/2589/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026
Херсонський міський суд Херсонської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі: 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження:
?прокурора ОСОБА_3 ,
?обвинуваченого ОСОБА_4 ,
?захисниці-адвокатки ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022230000001151 від 11.05.2022 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон Херсонської області, громадянина України, на обліку лікаря-психіатра не перебуваючого, такого, що перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з 1986 року, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не є депутатом будь-якого рівня, на підставі ст. 89 КК України такого, що не має судимості, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 115 Кримінального кодексу України (надалі – КК України),
безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті ухвалив вирок про таке:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним та статті КК України, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
1.1. Суд встановив, що ОСОБА_4 09.05.2022, між 16.00 та 18.00 годинами, перебуваючи у кухонній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту із своєю співмешканкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи прямий умисел, направлений на умисне вбивство останньої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння смерті особі, наніс один удар ножем в область грудної клітини, в результаті чого ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 , згідно з висновком судово-медичної експертизи №519 від 02.06.2022, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням верхньої частки лівої легені, перикарду, серця, що знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.
Смерть ОСОБА_6 настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням верхньої частки лівої легені, перикарду, серця, що ускладнилося гострою крововтратою. 
Отже, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 115 КК України, формою об`єктивної сторони якого є вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

ІІ. Позиції сторін кримінального провадження
2.1. Прокурор у своїй промові наголосила, що під час судового розгляду були ретельно досліджені обставини злочину та зібрані докази, виходячи з цього прокурор вважає вважає, що обвинувачення, висунуте органом досудового розслідування, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. 
2.2. Прокурор також вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 також доведена, його дії кваліфіковано правильно, а саме за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
На думку прокурора твердження обвинуваченого про те, що він погано пам`ятає події та не мав умислу на позбавлення життя ОСОБА_6 не можна брати до уваги, враховуючи характер, механізм та локалізацію нанесення колото-різаної рани, у зв`язку з чим можна дійти висновку, що обвинувачений розумів, що наносить удари у життєво важливі органи.
2.3. Прокурор просила Суд при призначенні покарання ОСОБА_4 врахувати дані про особу обвинуваченого, а саме, те, що раніше судимий, його вік, характеристику, ставлення до скоєного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України.
2.4. Також прокурор просила Суд визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років. 
2.5. До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляду тримання під вартою.
2.6. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати.
2.7. Долю речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України, 
2.8. Обвинувачений вину і фактичні обставини кримінального правопорушення заперечував. Під час допиту зазначив, що 9 травня 2022 року вирішили з потерпілою відзначити свято День перемоги. До них прийшли в гості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Випили пляшку горілки. Гості пішли. Прийшли ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Вони принесли 0,7 горілки і пішли. ОСОБА_11 (потерпіла) попросила обвинуваченого піти до магазину Еко-маркет біля 2-3 годин дня і взяти пива. Потів випили два літри пива. Події відбувалися на кухні в квартирі АДРЕСА_2 . Між 16 та 18 годинами між обвинуваченим і потерпілою почалась сварка. Обвинувачений піднявся із-за столу, щоб піти. Потерпіла потягнула його за халат. Обвинувачений зазначив, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не пам`ятає чи вдарив він потерпілу чи ні. Потім, коли усе відбулося почав викликати медичну швидку допомогу, поліцію. Ніхто не приїхав. Зателефонував на «Старостіно» (в морг). Там відповіли, що машина зайнята і приїде лише зранку. Далі обвинувачений ліг спати. Крові не було. Потерпіла продовжувала сидіти. Наступного дня 10.05.2022, біля 6-7 ранку приїхала машина, почали виносити тіло, тоді обвинувачений побачив в районі груді рану. Яким предметом завдав удару обвинувачений відповісти не зміг. В тілі потерпілої та на столі ані ножа, ані виделки не було. 
Під час судових дебатів обвинувачений зазначив, що не вважає себе винним саме в умисному вбивстві. Не може повідомити, що і як сталося. З потерпілою прожили 12 років. Ніколи не сварилися. Просив виправдати.
2.9. Захисниця проти обвинувачення заперечувала, зазначила, що немає доказів, які підтверджували б винуватість ОСОБА_4 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України. Жодного очевидця нанесення потерпілій тілесних ушкоджень не має. Всі свідки пояснюють про те, що двері у квартиру були відчинені, велика кількість народу за цей період приходила. Сіли, випивали. Свідок каже, зокрема, що коли він зайшов у квартиру, самі двері були зачинені, ОСОБА_12 спав, а жінка сиділа на кухні. Інших доказів стороною обвинувачення не надано. Що стосується висновку експертизи, на який посилається прокурор щодо завдання тілесних ушкоджень, то сам механізм нанесення не вказаний, чим нанесені ці тілесні ушкодження, не встановлено, взагалі не знайдено знаряддя цього злочину. Посилається на те, що удар завдано ножем. Але ножа не знайдено. Крім того захисниця звернула на процесуальні документи. Зокрема на те, що постанова групи прокурорів в цьому провадженні була винесена 19 січня 2022 року. В той час, як події відбувалися 9 травня 2022 року. Крім того, досудове розслідування було почате до того, як відомості були внесені до єдиного реєстру досудових розслідувань. У постанові від 19 січня 2022 року є посилання про початок досудового розслідування, про те, що почати без внесення відомостей до реєстру, тому що немає доступу до реєстру. Але доказів на підтвердження тому факту, що слідчий не мав доступу до реєстру і не міг внести ці відомості до реєстру, не надано. Це лише може бути припущення про те, що не було доступу до реєстру. І тоді ж, звичайно, всі докази, на які посилається прокурор, що вони є доказами, які були здобуті до внесення до реєстру, є неналежними доказами. Зокрема, це проведення експертизи до внесення відомостей до реєстру, як і всі інші докази. Тому за рахуванням викладеного і враховуючи версію обвинуваченого про те, що він не знає, як це відбулося, не пам`ятає, очевидців немає, просила Суд винести виправдувальний вирок.

ІІІ. Встановлені Судом фактичні обставини та докази на їх підтвердження
3.1. Суд, встановлюючи вищеназвані обставини кримінального правопорушення, у судовому засіданні дослідив надані стороною обвинувачення докази, які підтверджують обставини та винуватість обвинуваченого, а саме:
3.1.1. протокол огляду місця події від 01.12.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 ;
3.1.2. протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 від 29.05.2024, під час якого обвинувачений показав та розповів про обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема про те, як було завдано удару потерпілій, а саме згідно з протоколом: «… ОСОБА_4 взяв зі столу ніж лівою рукою та навідліг з переду назад на рівні нижче плеча наніс удар ножем в область грудної клітини потерпілої. Ніж ОСОБА_4 одразу витягнув з рани та кинув на стіл, а ОСОБА_11 лягла на лівий бік та померла… ОСОБА_4 пояснив, що був в стані сильного алкогольного сп`яніння»;
3.1.3. висновок судово-медичного експерта №519 від 02.06.2022, відповідно до якого «…при експертизі трупа ОСОБА_6 виявлене ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженнями верхньої частки лівої легені, перикарду, серця. Вказане поранення перебуває у причинному зв`язку з настанням смерті, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя. 
Зазначене ушкодження виникло прижиттєво, від дії колото-ріжучого предмету по типу клинка ножа, який мав лезо та добре виражені ребра обуха П-подібного поперечного перетину, про що свідчить наявність і характер ран, дані медико-криміналістичної експертизи; найбільша ширина клинка до рівня занурення була біля 3,5 см. 
Смерть настала в результаті проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з ушкодженням верхньої частки лівої легені, перикарду серця, що ускладнилось гострою крововтратою, що підтверджується наявністю і характером ушкодження, наявністю крові у плевральних порожнинах, недокрів`ям внутрішніх органів, виявленням плям Мінакова від ендокардом, набряком головного мозку і м`яких мозкових оболонок, гострими гемодинамічними порушеннями внутрішніх органів, даними судово-гістологічної експертизи внутрішніх органів.
Судово-токсикологічною експертизою крові та сечі трупа етиловий спирт знайдений у концентрації в крові 2,29 проміле, в сечі – 2,30 проміле, що зазвичай викликає алкогольне сп`яніння середнього ступеню.
Судово-імунологічної експертизою встановлено, що кров трупа ОСОБА_6 1967 року народження, за дослідженою системою АВ0, відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А (3-група крові)»;
3.1.4. висновок судово-медичного експерта-імунолога №27/ім від 11.04.2023, відповідно до якого «… на клейонці для столу (об`єкт 3), вилученій в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, при серологічному дослідженні в якій виявлені антигени В і Н. На об`єкті 2 на цій клейонці кров не знайдена. …Кров на клейонці до столу може відноситися до групи В з супутнім антигеном Н та за дослідженою системою АВ0 може походити від особи з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 .»;
3.1.5. висновок судово-медичного експерта-імунолога №22/ім від 11.04.2023, відповідно до якого «… на парі гумових капців, вилучених в ході проведення огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, при серологічному дослідженні в якій виявлені антигени В і Н.
Таким чином, кров на парі гумових капців може відноситися до групи В з супутнім антигеном Н та за дослідженою системо АВ0 може походити від особи з такою ж групою крові, в тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 ;
3.1.6. висновок судово-медичного експерта №16/519 від 18.06.2024, яким підтверджено висновок судово-медичного експерта №519 від 02.06.2022 і додатково зазначено, що «…утворення вказаного тілесного ушкодження, за обставин та механізму спричинення, на які вказує ОСОБА_4 в протоколі слідчого експерименту від 29.05.2024р., не виключається»;
3.1.7. показання свідка  ОСОБА_13 , який під час допиту повідомив, що у 2022 році, десь влітку, десь о 10-й годині ранку разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 прийшли до ОСОБА_4 та  ОСОБА_6 у гості, відпочивали, вживали алкоголь. Були у них декілька годин, коли уходили ОСОБА_4 та ОСОБА_6 залишались у квартирі самі. Надалі свідок з ОСОБА_10 пішли гуляти до Набережної, гуляли близько 3-4 годин, після чого взяли ще горілки та вирішили повернутись до ОСОБА_4 та його співмешканки. Коли зайшли до них додому у квартиру побачили що на кухні у сидячому положенні сиділа ОСОБА_6 , не рухаючись, з закритими очима. На думку свідка – можливо спала.  ОСОБА_4 спав у спальні. Крові не бачили;
3.1.8. показання свідка  ОСОБА_14 , який під час допиту повідомив, що працював водієм на спец автомобілі в бюро СМЕ. У 2022 році поступив виклик за адресою АДРЕСА_3 . Коли приїхали на місце, зайшли у квартиру, побачили жінку яка лежала за кухонним кутком. Попередньо крові не побачили, однак коли перевернули жінку, під халатом в районі груді побачили ножове поранення. Як повідомив свідок, коли приїхали на виклик у квартирі була тільки мертва жінка та її чоловік – ОСОБА_4 , який тільки повідомив що його жінка померла, більше нічого при свідкові не казав;
3.1.9. показання свідка ОСОБА_15 , який під час допиту повідомив, що 9 травня 2022 року свідок був вдома разом з дружиною та її матір`ю. Вже було близько 20:00, пішли проводжати тещу. Проходячи повз другий під`їзд, де проживає Сабенгуз, почули істерику. Свідок підняв голову, а у вікні був інший сусід, ОСОБА_16 , який сказав, що " ОСОБА_17 ". Свідок провів тещу, повернувся з дружиною додому і ліг спати;
3.1.10. показання свідка ОСОБА_18 , яка під час допиту повідомила, що вийшла з чоловіком проводжати маму 09.05.2022 біля 20:00, проходили повз вікна ОСОБА_19 . ОСОБА_19 стояв у вікні і плакав, сказав, що "Лєночка умєрла", потім ОСОБА_16 підійшов до вікна і сказав, що вона померла. Свідок злякалась і пішла з чоловіком далі проводжати маму;
3.1.11. показання свідка ОСОБА_20 , який під час допиту повідомив, що 09.05.2022 зранку біля 10:00 години прийшов до ОСОБА_21 , для того, щоб він допоміг перекрити дах на гаражі. Потім разом пішли на перехрестя вулиць Некрасова та 200-річчя Херсону, свідок купив пляшку горілки і разом пішли додому до ОСОБА_21 . Сабенгуз з потерпілою пили горілку, свідок пив ромашковий чай. Був також ОСОБА_16 подзвонив у двері. Це було близько 11:00-11:30 год, до нього мали прийти гості. Вийшов від ОСОБА_4 разом з ОСОБА_7 десь о 12-тій годині забрав жінку і поїхав на Шуменський;
3.1.12. висновок судово-психіатричного експерта №57 від 18.06.2024 р., згідно з яким ОСОБА_4 психічними захворюваннями в сенсі ст. 19 ч. 2 КК України не страждав і на теперішній час не страждає, виявляє психопатичні риси характеру, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання декількох психоактивних речовин. У період часу, що цікавить слідство, у нього не було будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, тоді міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. У теперішній час він також може усвідомлювати свої дії і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 не потребує.
3.1.13. інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

ІV. Оцінка Суду
4.1. Згідно з приписами частини першої ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
4.2. Відповідно до ст. 17 КПК України для доведення винуватості особи у вчиненні злочину встановлено стандарт доказування «поза розумним сумнівом», який означає, що сукупність встановлених обставин повинна виключати будь-яке інше розуміння (пояснення) події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений, і обвинувачений є винуватим у вчиненні цього злочину. Отже, фактичні обставини повинні бути встановлені з бодай мінімальним ступенем чіткості та переконливості, який дозволяв би суду зробити висновок щодо винуватості особи в межах пред`явленого їй обвинувачення.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як ті, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і ті, що визначають його суб`єктивну сторону. (постанова Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року справа №295/9646/23 провадження № 51- 809 км 24)
Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи (постанови Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к, від 08 жовтня 2019 року у справі № 195/1563/16-к, від 21 січня 2020 року у справі №754/17019/17, від 16 вересня 2020 року у справі №760/23459/17).
4.3. Враховуючи вищевикладене, Суд вважає за доцільне дати оцінку інкримінованому обвинуваченому складу кримінального правопорушення для надання остаточного висновку щодо винуватості особи.
4.4. Отже, обвинуваченому інкримінується діяння, формою об`єктивної сторони якого є вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
За кримінально-правовою характеристикою вбивство є найтяжчим злочином проти особи. Суспільна небезпека вбивства полягає в тому, що заподіянням смерті іншій людині грубо ігнорується її природне, а тому невідторгнуване право на одне з найцінніших благ – на життя. Внаслідок вбивства життя втрачається безповоротно, що унеможливлює відшкодування заподіяної потерпілому шкоди або компенсування її якимось замінником. Отже, об`єктом вбивства є життя людини. 
Об`єктивна сторона вбивства характеризується: 1) діянням у вигляді посягання на життя іншої людини; 2) наслідком у вигляді смерті людини; 3) причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком.
Наданими Суду доказами, а саме висновком експерта №519 від 02.06.2022 (пункт 3.1.3 розділу ІІІ цього вироку), висновком експерта №16/519 від 18.06.2024 (пункт 3.1.6 розділу ІІІ цього вироку), а також протоколом проведення слідчого експерименту від 29.05.2024 (пункт 3.1.2 розділу ІІІ цього вироку) підтверджується факт посягання на життя потерпілої, факт смерті потерпілої і причинно-наслідковий зв`язок між завданням удару і смертю потерпілої, оскільки з наданих документів можна зробити висновок, що в результаті завдання обвинуваченим удару в область грудної клітини потерпілої колото-ріжучим предметом по типу клинка ножа, який мав лезо, було нанесено проникаюче колото-різане поранення грудної клітини з ушкодженням верхньої частки лівої легені, перикарду серця, в результаті чого настала смерть потерпілої.
Отже, Суд вважає, що стороною обвинувачення доведено усі складові об`єктивної сторони злочину, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України. 
4.5. Оцінюючи наявність у обвинуваченого суб`єктивних ознак складу умисного вбивства, Суд вважає, що питання про наявність та спрямованість умислу необхідно вирішувати з огляду на сукупність усіх обставин вчиненого діяння, зокрема кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передували події, а також спосіб вчинення злочину, засоби та знаряддя злочину.
Аналогічна позиція знайшла своє відображення в постановах Верховного Суду від 10 лютого 2022 року у справі № 331/1031/19 (провадження № 51-1035 км 20), 19 березня 2020 року у справі № 654/2820/17 (провадження № 51-5998 км 19) (постанова ККС ВС від 20 січня 2025 року у справі №357/12623/21 (провадження № 51-2720км23)).
Отже, враховуючи вищенаведені висновки Верховного Суду, Суд, оцінюючи наявність та спрямованість умислу обвинуваченого, виходить з таких обставин, що встановлені у ході судового розгляду, а саме:
- обставини та механізм спричинення тілесного ушкодження; 
- локалізацію завданого тілесного ушкодження — нижче плеча, область серця, тобто нанесення удару у життєво-важливі органи;
- згідно з висновком психіатричної експертизи обвинувачений під час вчинення злочину міг усвідомлювати і усвідомлював значення і наслідки своїх дій;
- обвинувачений після вчинення злочину намагався приховати сліди кримінального правопорушення: прибирання слідів крові, прикриття рани і слідів на одязі потерпілої від сторонніх спостерігачів, прибирання знаряддя вбивства.
На переконання Суду, вказані обставини у своїй сукупності в повній мірі підтверджують факт того, що умисел обвинуваченого був спрямований саме на умисне заподіяння смерті потерпілій (прямий умисел), оскількиобвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання (ч. 2 ст. 24 КК України).
4.6. Щодо власної версії обвинуваченого стосовно події інкримінованого йому кримінального правопорушення і не визнання ним вини в пред`явленому обвинуваченні, то Суд розцінює це як вибрану ним стратегію свого захисту і зазначає, що така позиція обвинуваченого не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду. 
Зокрема, аналізуючи показання обвинуваченого в сукупності з іншими доказами, Суд констатує, що вони носять непослідовний, плутаний і суперечливий характер та повністю спростовуються доказами, які узгоджуються між собою і викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.
Отже, під час проведення слідчого експерименту, обставини якого підтвердив обвинувачений безпосередньо у судовому засіданні, обвинувачений зазначив, що «...взяв зі столу ніж лівою рукою та навідліг з переду назад на рівні нижче плеча наніс удар ножем в область грудної клітини потерпілої. Ніж ОСОБА_4 одразу витягнув з рани та кинув на стіл, а ОСОБА_11 лягла на лівий бік та померла...» Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений повідомив, що був до потерпілої спиною, відмахнувся від потерпілої, те що наносив удар не бачив, бачив, що потерпіла закрила очі, рану побачив тільки зранку. Водночас з показань свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_18 (пункти 3.1.9., 3.1.10., розділу ІІІ цього вироку) вбачається, що обвинувачений кричав про те, що потерпіла померла і це було чутно свідкам о 20-й годині. При цьому з показань свідка ОСОБА_13 (пункт 3.1.7. розділу ІІІ цього вироку) вбачається, що вони з ОСОБА_10 прийшли до обвинуваченого після прогулянки десь близько 18-тої години і побачили, що обвинувачений спить, а потерпіла сидить з закритими очима без наявності слідів злочину. 
За таких обставин Суд дійшов висновку, що безпосередньо завдання тілесного ушкодження відбулося до 18-тої години, після чого обвинувачений прибрав сліди злочину, ліг спати, а в о 20-тій годині в присутності свідків повідомив, що «Лєна умерла», тобто повідомив свідкам про смерть потерпілої, не згадуючи про вбивство. 
4.7. Суд оцінюючи обставини наявності умислу у обвинуваченого, спрямованого на вбивство, також бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта №57 від 18.06.2024 р. (пункт 3.1.12. розділу ІІІ цього вироку), зі змісту якого вбачається, що обвинувачений схильний до агресії, говорячи про себе: «спокойный, если не трогают, если тронут — «падет штора», не вижу никаких препятствий, вспыльчивый, но быстро отходчивый, общительный». Також експерт виснував, що обвинувачений виявляє психопатичні риси характеру, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання декількох психоактивних речовин.
Отже, Суд з огляду на сукупність доказів і поведінку обвинуваченого під час судового розгляду дійшов висновку, що обвинувачений під час вживання алкогольних напоїв, тобто психоактивної речовини, у великій кількості, зазнавав нападів агресії, які супроводжувалися втратою самоконтролю із застосуванням фізичних дій щодо потерпілої, (яка чи) поведінка якої викликали цей напад агресії.
Ці дії обвинуваченого Суд оцінює як умисні дії, спрямовані на досягнення негативних наслідків, які вказані в статті 115 КК України, тобто в спричиненні потерпілій смерті.

Висновки Суду
4.8. Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, а також проаналізувавши ці докази в їх сукупності та взаємозв`язку, Суд доходить висновку про допустимість, належність, достовірність та достатність доказів для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України, а саме у вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині.

V. Призначення покарання
5.1. Санкцією частини першої ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
5.2. Під час судового розгляду обставини, які пом`якшують покарання відповідно ст. 66 КК України, а також обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
5.3. Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також бере до уваги та враховує:
- ступень тяжкості правопорушення – згідно із статтею 12 КК України інкриміноване діяння відноситься до особливо тяжкого злочину;
- особу обвинуваченого – його вік, стан здоров`я, не перебуває на обліку лікаря-психіатра, але перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 1986 року, за характером схильний до агресії;
- поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, зокрема намагання приховати сліди злочину;
Враховуючи аспект справедливості покарання, Суд також бере до уваги стан та поведінку потерпілої, яка перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеню, достовірно знаючи про особливості характеру і стан здоров`я чоловіка, з яким прожила 12 років (зі слів обвинуваченого) не запобігла прояву агресії відносно себе.
5.4. Також Суд бере до уваги загальну мету покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, яка полягає в тому, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (ст. 50 КК України). Оптимальним орієнтиром ефективності застосування покарання є визначення його в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання – виправлення засудженого.
5.5. Суд вважає, що кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання чи інша міра кримінально-правового впливу, застосована до особи правопорушника, повинні відповідати тяжкості злочину, доведеним обставинам вчинення злочину і особливостям особистості правопорушника.
5.6. Суд вважає, що підстави застосування положень статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання відсутні.
5.7. У зв`язку із викладеним, Суд не погоджується з прокурором про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на десять років, а дійшов висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
5.8. Суд, керуючись ст. 65 КК України вважає, що призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових злочинів, а також – не є надмірним.
Підстав для обрання більш м`яких або тяжких покарань до обвинуваченого за вчинене кримінальне правопорушення Суд не знаходить.

VІ. Запобіжні заходи
6.1. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 374 КПК України суд при ухваленні вироку серед іншого ухвалює рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.
6.2. Суд під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 враховує, що, усвідомлюючи невідворотність призначеного покарання, обвинувачений може вчиняти дії, пов`язані із уникненням кримінальної відповідальності, що зумовлює потребу у належному реагуванні. Водночас Суд вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою – це винятковий захід і для його застосування підстав Суд не знаходить. Враховуючи дотримання обвинуваченим належної процесуальної поведінки в ході судового розгляду, Суд вважає за доцільне до початку відбування покарання застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

VІІ. Вирішення питання, пов`язані з арештом майна
7.1. Згідно з частиною четвертою статті 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
7.2. Проте матеріали кримінального провадження не містять доказів про накладення арешту на майно, а тому підстав для його скасування Суд не вбачає.

VІІІ. Вирішення питання, пов`язаних з процесуальними витратами
8.1. Відповідно до вимог пункту 13 частини першої статті 368 та частини четвертої статті 374 КПК України при ухваленні вироку суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат. На підставі частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
8.2. Відповідно до матеріалів кримінальних проваджень процесуальні витрати на залучення експертів і проведення експертиз становлять:
- висновок судово-медичного експерта-імунолога комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради №27/ім від 11.04.2023 – 2049,32 грн;
- висновок судово-медичного експерта-імунолога комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради №22/ім від 11.04.2023 – 2664,12 грн;
- висновок судово-медичного експерта щодо огляду трупа ОСОБА_6 комунальної установи «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради №16/519 від 31.05.2024 – 587,19 грн 
Всього розмір процесуальних витрат становить 5 294,63 грн, які підлягають стягненню на користь держави.

ІХ. Вирішення питань щодо долі речових доказів
9.1. Згідно з частиною дев`ятою статті 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Враховуючи положення статті 100 КПК України та Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду затвердженої Наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України, Суд вирішує залишити в матеріалах кримінального провадження документи, надані сторонами.
9.2. Речові докази, а саме: чоловічі капці чорного кольору із полімерного матеріалу, чоловічий халат чорно-синього кольору, змив плями бурого кольору, клейонку до столу Суд вважає за необхідне знищити. 

Х. Вирішення цивільного позову 
10.1. Доказів подачі цивільного позову матеріали кримінального провадження не містять.

З цих підстав,
керуючись статтями 368, 370-371, 373-374, 376, 392-395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,
У Х В А Л И В :
1. ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
2. Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його прибуття до місця відбування покарання у вигляді позбавлення волі до установи виконання покарання з зарахуванням строку його фактичного затримання і доставлення до місця відбування покарання.
3. Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 до фактичного його затримання на виконання вироку.
4. На підставі частини сьомої ст. 72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_4 у строк призначеного покарання строк цілодобового домашнього арешту у співвідношенні три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі, за період з 23 лютого 2026 року до дня затримання ОСОБА_4 на виконання цього вироку суду.
5. Стягнути з  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати в сумі 5 294,63 гривень(п`ять тисяч двісті дев`ятсот чотири гривні 63 коп.) за проведення судових експертиз та залучення експертів.
6. Відповідно до ст. 100 КПК України, документи, що надані сторонами, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Речові докази, а саме: чоловічі капці чорного кольору із полімерного матеріалу, чоловічий халат чорно-синього кольору, змив плями бурого кольору, клейонку до столу – знищити. 
9. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
10. Прокурор, обвинувачений, захисник мають право на апеляційне оскарження цього вироку шляхом подання апеляційних скарг до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
11. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику, прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя	ОСОБА_1