ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №586/514/21 
Номер провадження 22-ц/816/1765/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Щербаченко М. В. (суддя-доповідач),
суддів - Собини О. І. , Сізова Д. В. 
за участі секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом РЕВОЮ Інною Олександрівною, на заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року, ухваленого у складі судді Ситайла О.І. у місті Середина-Буда, 
у цивільній справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
У липні 2025 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі – АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») звернулося до суду з указаним позовом, який мотивований тим, що у жовтні 2017 року позивач запустив проект monobank, особливістю якого є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із установленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms.
20 червня 2018 року ОСОБА_2 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 20 червня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20 000 грн у вигляді установленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22 грудня 2020 року становить 71 976 грн 09 коп. 
Посилаючись на указані обставини, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20 червня 2018 року у розмірі 71 976 грн 09 коп. станом на 22 грудня 2020 року, в тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) – 39 013 грн 49 коп., заборгованість за пенею та комісією – 32 962 грн 60 коп.
Заочним рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20 червня 2018 року у розмірі 39 013 грн 49 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 19 травня 2025 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд указаного заочного рішення залишено без задоволення.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем Тарифи та Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб відповідачем не підписані, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву-анкету до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо нарахування пені та комісії. Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості лише за тілом кредиту у розмірі 39 013 грн 49 коп., відмовивши позивачу в частині інших позовних вимог.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
17 лютого 2026 року представник ОСОБА_2 – адвокат Рева І.О. через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» подала Сумському апеляційному суду апеляційну скаргу в електронній формі, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що підписання відповідачем Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту з використанням електронного підпису не доведено належними та допустимими доказами. В матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов і Правил обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/UniversalBank, Тарифів за Чорною карткою monobank та Паспорта споживчого кредиту Чорної картки monobank. Матеріали справи на час звернення до суду з позовною заявою не містили банківської виписки по рахунку відповідача, як і не містили доказів видачі в будь-який спосіб кредитних коштів чи факт використання відповідачем кредитних коштів та доказів зарахування коштів на рахунок, що належить відповідачу. У свою чергу розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані у позовній заяві. Отже, не є належним доказом існування боргу.
У частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача боргу з комісії та пені, у задоволенні яких судом першої інстанції відмовлено, заочне рішення не оскаржується, а тому відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
ОСОБА_2 20 червня 2018 року підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с. 7), в якій просив відкрити поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору. Указана анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписанням цього договору підтверджує, що ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Також просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті у банку. 
Також на підтвердження своїх вимог банк надав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичних осіб, затверджені Протоколом Правління № 33 від 27 вересня 2017 року; Тарифи картки monobank, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank» які не містять підпису відповідача (а.с. 8-22). 
Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 20 червня 2018 року, наданого позивачем станом на 22 грудня 2020 року заборгованість складає 71 976 грн 09 коп., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 39 013 грн 49 коп., заборгованість за пенею та комісією (а.с. 5-6).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За правилом частини 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень частини першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У справі, яка переглядається, Анкета-заява від 20 червня 2018 року містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також відомості про місце роботи (керівник ТОВ «Сталь-Груп»), розмір доходу. В анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта ОСОБА_2 та довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, які скопійовані та додані до тексту Анкети в електронному вигляді.
В Анкеті-заяві міститься прохання відповідача відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку відповідно до умов договору та наведених нижче умов. 
Також Анкета-заява від 20 червня 2026 року містить зразок власноручного підпису відповідача.
У пункті 6 цієї Анкети заявник визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Підтверджує, що ця Анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку зі зразком його підпису.
Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб кредитного договору, зміст якого викладено в Анкеті-заяві від 20.06.2018 року.
Поряд з цим апеляційний суд також вважає необхідним зауважити, що доводи апеляційної скарги відповідача по суті зводяться до заперечень обставин, на які посилається позивач через їх недоведеність на його думку. 
Частина 3 статті 12 ЦПК України зобов`язує сторін довести обставини, на які вони посилається як на підставу не тільки своїх вимог, а і заперечень.
Натомість ОСОБА_2 не надав суду жодних доказів, які б могли підтвердити його доводи та заперечення вимог позивача стосовно неукладення кредитного договору, неотримання кредиту тощо.
ОСОБА_2 не посилався на те, що його персональні дані були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені. Також матеріали справи не містять доказів, що відповідач звертався до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього протиправних дій.
Жодних розумних пояснень наявності в Анкеті-заяві від 20.06.2018 року персональних даних відповідача та копій сторін його паспорту громадянина України, які чітко ідентифікують його як учасника правочину, останній не надав. Також ОСОБА_2 на підтвердження своїх доводів не надав доказів про банківські карти, які видавались йому АТ «Універсал банк» (зокрема, довідка з банку, виписки з рахунку), щоб могли підтвердити, що йому не відкривався поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривні, який указаний в Анкеті-заяві від 20 червня 2018 року, з кредитним лімітом у розмірі 20000 грн. 00 коп., і що на указаному рахунку немає транзакцій, які б указували на використання ним коштів кредитного ліміту. 
Така позиція відповідача стосовно заперечень фактів укладення кредитного договору та отримання кредиту суперечить принципу змагальності цивільного судочинства, який закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України. Його заперечення у вигляді ствердження негативних фактів (неукладення договору, неотримання коштів) не можуть вважатися доведеними, допоки інша сторона їх не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Як уже зазначено апеляційним судом у справі, яка переглядається позивачем доведено укладення сторонами 20 червня 2018 року кредитного договору, зміст якого як правильно вказав суд першої інстанції викладено у вигляді Анкети-заяви. Додані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в ПАТ «Універсалбанк» та додатки до них - Тарифи, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача судом першої інстанції відхилені як такі, що не є складовою укладеного договору, оскільки не підписані відповідачем з чим погоджується апеляційний суд.
У контексті доводів апеляційної скарги про те, що позивач не надав доказів, що відповідачу були надані грошові кошти, передбачені частиною першою статті 1054 ЦК України, апеляційний суд зазначає таке. 
У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
До позовної заяви позивач, крім Анкети-заяви від 20 червня 2018 року, надав розрахунок заборгованості за договором від 20.06.2018 року (а.с.6).
У розрахунку відображено розмір поточної заборгованості за тілом кредиту, сум нарахованих відсотків, комісії, пені та сплачених відповідачем коштів на погашення заборгованості та порядок розподілу позивачем таких коштів.
Указаний розрахунок, який складений позивачем, сам по собі, без надання первинних документів, на підставі яких він складений, не є достатнім належним доказом надання відповідачу коштів, їх обсягу тощо.
До позовної заяви не було додано позивачем виписки про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 , який указано в Анкеті-заяві від 20 червня 2018 року. Натомість відповідна виписка була надана позивачем разом з поясненнями до суду першої інстанції на спростування доводів заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду у цій справі, який не брав участі у розгляді справи до ухвалення заочного рішення.
Місцевим судом під час провадження щодо перегляду заочного рішення не приймалось процесуального рішення щодо залишення виписки про рух коштів без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України (а.с.85-87 провадження № 2-п/589/3/25 з перегляду заочного рішення). Відповідач ОСОБА_2 та його представник мали можливість ознайомитись з випискою на стадії провадження в суді першої інстанції і висловити свої доводи стосовно її змісту та надати власні докази в обґрунтування заперечень проти такого доказу.
Частиною третьою статті 367 ЦПК України визначено, що апеляційним судом у виняткових випадках приймаються лише ті докази, які не були подані до суду першої інстанції. 
Проте виписка про рух коштів по рахунку на ім`я відповідача ОСОБА_2 , хоч і не була додана до позовної заяви, але була подана до суду першої інстанції і не була ним залишена без розгляду, тому її дослідження апеляційним судом не суперечить приписам частини третьої статті 367 ЦПК України.
Крім того, ураховуючи недобросовісне виконання учасниками справи їх процесуальних обов`язків щодо доказів, що стосуються предмета спору, апеляційний суд вважає за можливе дослідити та оцінити подані позивачем до суду першої інстанції на стадії перегляду заочного рішення разом з поясненнями додаткові докази на підставі частини 7 статті 81 ЦПК України.
У виписці про рух коштів, поданій позивачем, вказано всі дані, які ідентифікують ОСОБА_2 , також зазначено, що вона стосується руху коштів по рахунку № НОМЕР_2 , який у виписці наведено за міжнародним стандартом номера банківського рахунку IBAN - НОМЕР_3 .
Виписка про рух коштів по рахунку на ім`я відповідача узгоджується з даними розрахунку заборгованості за кредитним договором. В указаних документах співпадають дати транзакцій та суми використаних коштів кредитного ліміту, нарахованих і списаних відсотків, пені, комісії.
Зокрема, по виписці про рух коштів 20 червня 2018 року всього було знято з рахунку шляхом переказів на інші рахунки, оплату послуг Київського метрополітену, товарів у Сільпо кредитних коштів на загальну суму 19880 грн 68 коп. (5200 грн + 14560 грн + 5 грн + 5 грн + 5 грн + 5 грн + 100 грн 68 коп.). При цьому у першому рядку розрахунку заборгованості напроти дати операції 20.06.2018 вказана аналогічна загальна сума використаних коштів кредиту в розмірі 19880 грн 68 коп. Дані інших операції по рахунку після 20 червня 2018 року відповідно до розрахунку заборгованості узгоджуються з випискою про рух коштів по рахунку на ім`я відповідача.
При цьому відповідач на спростування розрахунку заборгованості, складеного позивачем не надав власного розрахунку та доказів, що підтверджують повернення позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Таким чином, ураховуючи сукупність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також процесуальну позицію відповідача, з урахуванням стандарту доказування «balance of probabilities» («баланс ймовірностей»), за яким факт є доведеним, якщо після оцінки доказів внутрішнє переконання судді каже йому, що факт скоріше був, аніж не мав місце, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позивач як кредитор виконав свій обов`язок за кредитним договором, зокрема, відкрив поточний рахунок, надав позичальнику доступ до кредитного ліміту, а ОСОБА_2 не виконав обов`язку з повернення використаних коштів кредитного ліміту. 
Водночас апеляційний суд не погоджується з розміром стягнутої судом першої інстанції з відповідача заборгованості за тілом кредиту, зважаючи на такі мотиви.
При зверненні до суду із позовом банк просив стягнути з відповідача, зокрема заборгованість за тілом кредиту в розмірі 39 013 грон 49 коп. Указана сума була стягнута оскаржуваним заочним рішенням суду.
В Анкеті-заяві від 20 червня 2019 року відповідач просив відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процента ставка не зазначена. 
Водночас відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості за договором від 20 червня 2018 року позивач нараховував відповідачу відсотки за користування кредитними коштами, які неправомірно погашав за рахунок тіла кредиту.
Усього за рахунок тіла кредиту було неправомірно погашено відсотків на загальну суму 10 721 грн 24 коп. 
З огляду на встановлені обставини справи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20 червня 2018 року з 39 013 грн 49 коп. до 28 292 грн 25 коп. (39 013 грн 49 коп. – 10 721 грн 24 коп.).
Такий висновок узгоджується з позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне зясування обставин, які мають значення для справи (пункт 1 частини першої статті 376 ЦПК України). 
Висновки суду апеляційної інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги за результатами апеляційного перегляду рішення, свідчать про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення на підставі пункту 1 частини першої статті 376 ЦПК України необхідно змінити в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутої з відповідача суми заборгованості, необхідно змінити рішення в частині розподілу судових витрат, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (39,31%) необхідно стягнути з відповідача на користь позивача 892 грн 34 коп. судового збору.
За подання апеляційної скарги відповідач сплатив 2724 грн 00 коп. судового збору, тому, оскільки апеляційну скаргу задоволено частково, з позивача на користь відповідача необхідно стягнути суму судового збору в розмірі 748 грн 58 коп.
Керуючись вимогами статей 141, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом РЕВОЮ Інною Олександрівною, задовольнити частково.
Заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року змінити в частині розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення в такій редакції:
«Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 20 червня 2018 року у розмірі 28 292 гривні 25 копійок, що складається із заборгованості за тілом кредиту».
Заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року змінити в частині розподілу судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 892 гривні 34 копійки, понесені в суді першої інстанції.
В іншій оскаржуваній частині заочне рішення Середино-Будського районного суду Сумської області від 08 вересня 2021 року - залишити без змін.
Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УНІВЕРСАЛ БАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 748 гривень 58 копійок.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий   	М. В. Щербаченко	

Судді О. І. Собина 

Д. В. Сізов