Справа № 496/2993/25
Провадження № 3/496/154/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Біляївка

Суддя Біляївського районного суду Одеської області Шаньшина М.В., розглянувши матеріали, які надійшли від ВП №2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
11.05.2026 року о 07:25 год. с. Усатове, по вул. Лікарняна, Одеського району, Одеської області, ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха без н/з з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився під відеозапис, чим порушив п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Згідно зі ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, за відсутністю цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце i час розгляду справи, i, якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
До судового засідання ОСОБА_1 не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи від нього не надходило. 
Захисник  ОСОБА_1 , - адвокат Слаблюк В.М. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник підтримав своє клопотання, зазначивши, що ОСОБА_1 було безпідставно зупинено працівниками поліції, а отже всі наступні вимоги він не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами. Також зазначив, що у матеріалах справи наявні відео, однак наявні технічні недоліки цих відеозаписів ставлять під сумнів їх достовірність і повноту, що, відповідно, впливає на правомірність складення протоколу та подальше притягнення особи до відповідальності. Зокрема, на відеозаписі відсутній звуковий супровід на початку відео - аудіо повністю відсутнє в момент початку спілкування поліцейських з особою, а саме з моменту коли вони їдуть в службовій машині і як починають розмову з ОСОБА_1 . Через це неможливо встановити, чи було озвучено підставу для зупинки, чи роз`яснено права, чи повідомлено про підстави складання протоколу тощо. Відсутність звуку порушує принцип публічності, відкритості та прозорості дій уповноважених осіб, і ставить під сумнів процесуальну добросовісність фіксації. Відеозапис не є безперервним. У матеріалах відсутні фрагменти відео тривалістю до 20 хвилин, а саме з 7:29 по 7:37 і з 7:39 по 7:53. Вказав, що правопорушення вчинене військовослужбовцем тягне за собою адміністративну відповідальність, визначену главою 13-Б (військові адміністративні правопорушення) Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому на місце події мали б бути викликані патрульною поліцією саме співробітники ВСП, чого з боку патрульних здійснено не було. Наголошував на істотних порушеннях, допущених працівниками поліції під час складання протоколу.
Дослідивши матеріали справи, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин даної справи, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за кваліфікуючою ознакою – відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Вина ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №326871 від 11.05.2025 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 11.05.2025 року, дослідженим відеозаписом.
Суд визнає зазначені докази допустимими, оскільки вони зібрані з дотриманням вимог ст. 266 КУпАП, Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 р. № 1103, а також Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858.
Правилами дорожнього руху України встановлено, що водій, це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Як вбачається з довідки інспектора САП ОРУП №2 в Одеській області А. Стариченко посвідчення водія на ім`я ОСОБА_1 за відомостями ГСЦ МВС - відсутнє. 
Щодо доводів захисника про неправомірну зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд зазначає, що незгода водія із причинами зупинки, або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, оскільки такий обов`язок прямо передбачений пунктом 2.5 ПДР та не пов`язаний з причиною зупинки транспортного засобу.
Будь-якої інформації, які б свідчили про незаконність дій працівників поліції, в тому числі щодо причин зупинки транспортного засобу, матеріали справи не містять, а отже твердження захисника з цього приводу є необґрунтованими.
Доводи щодо не роз`яснення ОСОБА_1 прав передбачених ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України спростовуються складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР № 326871 від 11.05.2025 року.
Доводи захисника про те, що додані до матеріалів справи відеозаписи є неналежним та недопустимим доказом, оскільки відеофіксація проводилась не безперервно не заслуговують на увагу, з огляду на таке. Зафіксовані на відеозаписи обставини адміністративного правопорушення в повному та достатньому обсязі дають можливість встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що мало місце 11.05.2025 року та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні. Крім того, сама по собі небезперервність відеозаписів, не спростовує належності фіксації факту правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_1 , оскільки наявні відеофайли відтворюють в необхідному обсязі обставини адміністративного правопорушення, а саме – відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Захисником не заперечується, що на вказаних відеозаписах зафіксований саме ОСОБА_1 , а відтак суд вважає долучені до матеріалів справи відеозаписи належними, достовірними та допустимими.
Доводи захисника відносно того, що огляд на стан сп`яніння повинен бути проведений у присутності працівника ВСП є необґрунтованими, оскільки вони суперечать вимогам законодавства України про адміністративне правопорушення. При цьому будь-яких доказів того, що ОСОБА_1 як військовослужбовець під час зупинки транспортного засобу виконував свої службові обов`язки і знаходився на службі, або прямував на службу, суду стороною захисту надано не було. Надані захисником копії довідки та контракту самі по собі також не підтверджують вказані обставини, а свідчать про проходження ОСОБА_1 військової служби у добровільчому формуванні №1, підпорядкованому ВЧ НОМЕР_1 . Крім того, під час зупинки ОСОБА_1 керував власним транспортним засобом, а отже відсутні достатні підстави вважати, що останній знаходився на службі або прямував на службу.
Щодо пояснень ОСОБА_1 про те, що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була обумовлена тим, що останні поспішав до місця проходження військової служби, суд зазначає, що відповідно до ст.266 КУпАП, п.2 р.І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. За положеннями п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Проте, вимоги вказаного пункту ПДР ОСОБА_1 дотримано не було. Мотиви відмови проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не мають значення та не можуть бути підставою для закриття провадження у справі.
Жодних істотних порушень при складанні протоколу серії ЕПР № 326871 від 11.05.2025 року судом не встановлено.
А отже суд виснував про відсутність підстав для закриття провадження відносно ОСОБА_1 .
При визначенні виду і міри адміністративного стягнення  ОСОБА_1 суд враховує конкретні обставини правопорушення, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, фактичні обставини справи, особу порушника, обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідальність, передбачених ст. ст. 34-35 КУпАП, судом не встановлено, а також, беручи до уваги небезпеку, якою є участь у дорожньому русі осіб, які перебувають у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, тому з метою виховання  ОСОБА_1 та запобігання вчинення ним нових адміністративних правопорушень, суд вважає, що достатнім видом адміністративного стягнення для нього є штраф в межах санкції статей за якими кваліфіковані його дії з позбавленням права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись ст. ст. 40-1, 130 ч. 1, 283-284, 287-288 КУпАП, суд 

П О С Т А Н О В И В:
Визнати винним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягненняу вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 гривень.
На підставі ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до вимог ст. 308 КУпАП у разі несплати штрафу у строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці згідно Закону України «Про виконавче провадження».
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя           М.В. Шаньшина