ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Київ

справа №240/4897/24
адміністративне провадження № К/990/35985/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №240/4897/24
за позовом  ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Залімського І. Г., суддів Мацького Є.М. Сушка О.О.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив: 
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час лікування за період з 22.07.2022 по 22.09.2022;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до військової частини НОМЕР_2 відомість доплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час лікування у період з 22.07.2022 по 22.09.2022 включно; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 на підставі наданої військовою частиною НОМЕР_1 відомості виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за час лікування за період з 22.07.2022 по 22.09.2022 включно.
2. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 16.07.2022 по 22.09.2022 проходив лікування через отриману травму у зв`язку з захистом Батьківщини, проте йому безпідставно не нарахована та не виплачена у зазначений період додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та грошового забезпечення у період з 16.07.2022 по 22.09.2022. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 скласти, оформити належним чином та надати до військової частини НОМЕР_2 відомість доплати ОСОБА_1 грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 за час лікування у період з 16.07.2022 по 22.09.2022 включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 на підставі наданих військовою частиною НОМЕР_1 відомостей виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення та додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, за час лікування у період з 16.07.2022 по 22.09.2022 включно, враховуючи виплачені суми.
4. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. При цьому, суд встановив, що позивач проходив стаціонарне лікування з моменту направлення його на оперативне лікування у період з 16.07.2022 по 21.07.2022 (за змістом виписного, згідно зі статтею 32 Розкладу хвороб позивач з 21.07.2022 потребував звільнення за станом здоров`я на 30 днів). Крім того позивач стаціонарно лікувався у період з 15.08.2022 по 26.08.2022 та за результатами лікування встановлено, що його травма пов`язана із захистом Батьківщини та вказано про необхідність відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
5. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що період лікування підлягає врахуванню до періоду, протягом якого позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" в даному випадку з 16.07.2022 по 22.09.2022 (з розрахунку лікування з 16.07.2022 по 21.07.2022 та з 15.08.2022 по 26.08.2022, а також часу перебування у відпустках за станом здоров`я).
6. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року скасовано рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2024 року, ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.
7. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у відпустці за станом здоров`я можливе виключно за умови якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. У даному випадку відсутні докази як отримання позивачем тяжкого поранення, так і перебування позивача у відпустці для лікування після такого поранення. Позивач, після закінчення лікування у військовій частині НОМЕР_3 , починаючи з 22.07.2022, без поважних причин не з`явився до місця несення служби, командиром військової частини НОМЕР_1 у встановленому чинним законодавством порядку позивачу не надавалася відпустка за станом здоров`я, позивачем після виходу на військову службу не надано жодних письмових доказів, які б підтверджували факт його перебування на лікуванні в лікарняних закладах, а тому військова частина НОМЕР_1 у період з 22.07.2022 по 22.09.2022 не мала правових підстав для здійснення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за останньою займаною посадою та додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за вказаний період у зв`язку із перебуванням на лікуванні або у відпустці за станом здоров`я.
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
8. Не погоджуючись з постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
9. Обґрунтовуючи наявність підстав для касаційного оскарження, касатор посилається на пункти 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктами 1, 3, 4 частини другої статті 353 КАС України.
10. У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у виплаті грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за час лікування, фактично ототожнив лікування/відпустку за станом здоров`я з перервою у виконанні обов`язків служби (або поставив право на виплати у залежність від повної «бойової зайнятості»), що суперечить усталеним висновкам Верховного Суду.
11. Касатор посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує на те, що апеляційний суд не дослідив у сукупності зібрані докази, які мають значення для вирішення спору: довідки (виписки) лікувальних закладів про період лікування з липня по вересень 2022 року; документи (накази/рапорти/довідки) про зв`язок лікування зі службою/виконанням завдань; листи/звернення до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 з вимогою скласти/направити відомості; відповіді фінансових органів про стан нарахування/невиплати. Суд обмежився формальною оцінкою, не надав мотивів, чому не враховує ці матеріали як підтвердження права на винагороду за лікування (зокрема, відомостей з фінансово-економічного органу, внутрішніх реєстрів нарахувань/виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168, інформації про рух відомостей між військовими частинами), хоча без них неможливо встановити всі істотні обставини у справі.
ІV. Позиція інших учасників справи
12. Відповідачі правом на подання до суду відзиву на касаційну скаргу не скористалися.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
13. Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №240/4897/24 визнано необґрунтованою та передано її на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу. Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Кашпур О.В. від участі у розгляді справи №240/4897/24.
14. Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А., від 07 жовтня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
15. Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №240/4897/24. Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №240/4897/24 та витребувано справу.
16. Касаційне провадження відкрито для необхідності перевірки доводі скаржника на підставі пунктів 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктами 1, 3 частини другої статті 353 КАС України, а також підпунктів "а", "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
17. Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №240/4897/24.
18. Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення представника Офісу Генерального прокурора до участі у розгляді справи №240/4897/24.
19. Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2026 року виправлено описку в ухвалі Верховного Суду від 23 жовтня 2025 року у справі №240/4897/24, зазначивши вірно третій абзац резолютивної частини "Витребувати справу №240/4897/24 із Житомирського окружного адміністративного суду".
20. 02 березня 2026 року та 18 березня 2026 року до Верховного Суду надійшли клопотання ОСОБА_1  про вжиття заходів процесуального реагування у зв`язку із ненадходженням матеріалів справи №240/4897/24 до Верховного Суду та постановлення окремої ухвали.
21. Ухвалою Верховного Суду від 31 березня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження з 01 квітня 2026 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
22. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України.
23. Відповідно до направлення начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 №694/1742 від 15.07.2022 позивача направлено на оперативне лікування до офтальмологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ), у зв`язку із потребою стаціонарного лікування. Діагноз: Абсцедуючий ячмінь нижнього повіка OD.
24. 16.07.2022 позивач вибув на оперативне лікування до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що прийнято командиром військової частини НОМЕР_1 наказ №196 від 16.07.2022.
25. У період з 16.07.2022 по 21.07.2022 позивач проходив лікування у військовій частині НОМЕР_3 , що підтверджено виписним №8480 із медичної карти стаціонарного хворого офтальмологічного відділення, яке міститься в матеріалах справи. Як свідчить зміст виписного, згідно із статтею 32 графи ІІІ Розкладу хвороб позивач з 21.07.2022 потребував звільнення за станом здоров`я на 30 днів.
26. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 №1407 від 21.07.2022 захворювання позивача пов`язане із проходженням військової служби. Крім того у вказаній довідці зазначено про потребу відпустки за станом здоров`я на 30 днів.
27. 23.07.2022 вх. №3899 до командування військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника медичної служби - начальника медичного пункту військової частини НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_2 про те, що станом на 23.07.2022 до розташування військової частини НОМЕР_1 старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 після виписки з лікування 21.07.2022 не повернувся, про причини нез`явлення до місця несення служби не повідомляв та його місцезнаходження не відомо.
28. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.07.2022 №204, старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 , помічника командира батальйону з правової роботи, уважати таким, що 21 липня 2022 року був виписаний з військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 після лікування та не повернувся до військової частини НОМЕР_1 .
29. Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 ОСОБА_1 з 22 липня 2022 року призупинено нарахування та виплата грошового забезпечення.
30. Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 28.07.2022 № 480 "Про результати службового розслідування стосовно старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 за фактом нез`явлення вчасно на військову службу без поважних причин в умовах воєнного стану" встановлено, що з 21.07.2022 позивач відсутній на військовій службі без поважних причин, переховується від правоохоронних органів та приховує від оточуючих свою належність до Збройних Сил України, крім того усвідомлюючи всю протиправність своїх дій та маючи можливість повернутися на місце служби, позивач ніяких заходів для цього не вживав та проводив час на власний розсуд.
31. 06.08.2022 слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорськ внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42022052100000815, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за фактом не з`явлення вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 .
32. У період з 15.08.2022 по 26.08.2022 позивач проходив лікування консервативно, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6909 від 29.08.2022 та довідкою військово-лікарської комісії №311 від 29.08.2022. За результатами лікування військово-лікарської комісії встановлено, що травма пов`язана із захистом Батьківщини та наголошено про необхідність відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.
33. 05.09.2022 ТУ ДБР, розташоване в м. Краматорську винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення. В подальшому вказана постанова відповідно до постанови Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил від 24 листопада 2022 скасована як незаконна.
34. 23.09.2022 позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 та подав рапорт від 23.09.2022, в якому старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 доповідав командиру військової частини НОМЕР_1 про те, що він прибув з лікування (реабілітації), на підтвердження додав копії довідки військово-лікарської комісії від 21.07.2022 №1407 та довідки військово-лікарської комісії від 29.08.2022 №311.
35. Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 позивач, як військовослужбовець в розпорядженні командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України, уважався таким, що з 23.09.2022 повернувся до району відведення військової частини НОМЕР_1 та у жовтні 2022 року йому нараховане та виплачене грошове забезпечення за період з 01.07.2022 по 21.07.2022 в розмірі 9 411,58 грн, про що свідчить лист військової частини НОМЕР_1 №694/790 від 15.02.2024.
36. У січні 2024 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію про виплачені ОСОБА_1 за період з 22.07.2022 по 22.09.2022 суми грошового забезпечення та зобов`язання здійснити доплату належних йому сум.
37. У відповідь на заяву листом від 15.02.2024 № 694/790 військова частина НОМЕР_1 відмовила у виплаті коштів, у зв`язку із тим, що у вказаний період старший лейтенант юстиції ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин.
VIІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХНЬОГО ЗАСТОСУВАННЯ 
38. Конституція України.
Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
39. Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України)
Частина 2 статті 2 КАС України. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
40. Згідно частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. 
41. Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
42. Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
43. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
44. На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).
45. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
46. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
47. Абзацом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
48. Статтею 262 Закону України від 24.03.1999 №548-XIV "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" (у редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №548-XIV) начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.
49. Згідно із частиною першою 1 статті 40 Закону №548-XIV військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.
50. З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови №168, Міністр оборони України прийняв Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29.
51. Відповідно до пункту 7 Окремого доручення №912/з/29 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень також, включати військовослужбовців, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько- експертної комісії).
52. Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
53. У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
54. Керівникам військово-лікарських (лікарсько-експертних) комісій закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України при наданні рекомендацій про потребу у відпустці за станом здоров`я військовослужбовцям, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) під час захисту Батьківщини, після закінчення стаціонарного лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі одночасно надавати висновки про ступінь важкості поранення для прийняття рішення командирами військових частин цих військовослужбовців щодо надання їм відпустки для лікування після тяжкого поранення виплати винагороди у розмірі 100 000 гривень за час цієї відпустки.
55. Відповідно до пункту 6.11 глави 6 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, (далі - Положення №402) постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК ( без затвердження).
56. Пункт 6.15. глави 6 розділу ІІ Положення №402. Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК.
57. Пункт 21.5 Положення №402. Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:
а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби".
в) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби".
г) "Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії".
ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
д)"Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні.
е) "Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби".
є) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН".
ж) "Захворювання, ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби під час участі в бойових діях у складі Миротворчих Сил ООН
з) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби у складі Миротворчих Сил ООН".
и) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі миротворчого персоналу".
к) "Поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби у складі Миротворчих Сил ООН".
58. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
59. Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
60.  Пункт 15 розділу І Порядку №260. Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
61. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини
62. Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
63. Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.
64. За змістом пункту 19 статті 10-1 вказаного Закону надання військовослужбовцям у період, передбаченим пунктом 18 цієї статті, інших видів відпусток припиняється, крім відпустки у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії.
65. Відповідно до пункту 189 Указу Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", після прибуття до місця проведення відпустки військовослужбовці зобов`язані стати на облік, а в разі вибуття - знятися з обліку в порядку, визначеному Статутом гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.
VІІІ.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
66. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
67. З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судового рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги.
68. Спірні правовідносини у цій справи виникли у зв`язку із ненарахуванням та невиплатою позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 за період з 22.07.2022 по 22.09.2022 включно. 
69. У касаційній скарзі касатор посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що апеляційний суд не дослідив у сукупності зібрані докази, які мають значення для вирішення спору: довідки (виписки) лікувальних закладів про період лікування з липня по вересень 2022 року; документи (накази/рапорти/довідки) про зв`язок лікування зі службою/виконанням завдань; листи/звернення до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 з вимогою скласти/направити відомості; відповіді фінансових органів про стан нарахування/невиплати. Суд обмежився формальною оцінкою, не надав мотивів, чому не враховує ці матеріали як підтвердження права на винагороду за лікування (зокрема, відомостей з фінансово-економічного органу, внутрішніх реєстрів нарахувань/виплат відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168, інформації про рух відомостей між військовими частинами), хоча без них неможливо встановити всі істотні обставини у справі.
70. Верховний Суд у контексті спірних правовідносин уважає за необхідне зазначити таке.
71. У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
72. Тобто норми постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати військовослужбовцю збільшеної до 100000 гривень винагороди у зв`язку з пораненням військовослужбовця та за час перебування його у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
73. Водночас Верховний Суд наголошує, що оскільки додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, очевидно, що застосування норм постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, яка регулює питання виплати додаткової винагороди, повинно відбуватися з урахуванням положень Закону №2011-ХІІ та прийнятого на його підставі Порядку №260.
74. Пункт 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ передбачає, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.
75. Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я).
76. Також відповідно до приписів пункту 15 розділу І Порядку №260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
77. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
78. Повертаючись до обставин цієї справи, суд апеляційної інстанції встановив, що позивач після закінчення лікування у військовій частині НОМЕР_3 , починаючи з 22.07.2022 без поважних причин не з`явився до місця несення служби, тому командиром військової частини НОМЕР_1 відповідно до вимог приписів пункту 15 розділу І Порядку №260 було призупинено виплату грошового забезпечення та відповідно, у встановленому чинним законодавством порядку відпустка за станом здоров`я позивачу не надавалася. 
79. Також суд апеляційної інстанції зазначив про те, що відсутні докази, як направлення позивача на лікування травми пов`язаної, із захистом Батьківщини так і перебування його у відпустці для лікування після тяжкого поранення, як однієї з умов виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, в оскаржуваний період з 22 липня 2022 року по 22 вересня 2022 року. 
80. Отже правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача підстав для включення позивача до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168.
81. Крім того суд апеляційної інстанції правильно звернув увагу на непослідовність доводів позивача щодо його перебування на лікуванні та відхилив, надану ним до військової частини НОМЕР_1 для виплати додаткової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168, копію довідку військово-лікарської комісії від №311 від 29.08.2022 про отримані позивачем поранення 07.05.2022, 17.05.2022 та 20.05.2022, пов`язані із захистом Батьківщини, оскільки докази ініціювання питання щодо направлення ОСОБА_1 на лікування, у зв`язку із отриманням ним поранень 07.05.2022, 17.05.2022 та 20.05.2022 відсутні. Натомість позивача 15 липня 2022 року було направлено на оперативне лікування до офтальмологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_3 ), у зв`язку із потребою стаціонарного лікування. Діагноз: Абсцедуючий ячмінь нижнього повіка OD. 
82. Верховний Суд уважає на необхідне зазначити про те, що аналіз пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 та Окремого доручення №912/з/29, виданого на виконання цієї постанови Уряду, дає підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди військовослужбовцям у розмірі 100 000,00 грн у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, здійснюється, зокрема, за такої умови, а саме: за наявності довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), визначеної додатком 5 до Положення №402, виданої командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, що містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
83. Однак довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), передбачена додатком 5 до Положення №402, за вказані у довідці №311 від 29.08.2022 дати (07.05.2022, 17.05.2022 та 20.05.2022), відсутня.
84. Отже, суд апеляційної інстанції дослідивши, зокрема, довідку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 №1407 від 21.07.2022, довідку військово-лікарської комісії Комунального підприємства "Лікарня №2 ім. В.П. Павлусенка" Житомирської міської ради №311 від 29.08.2022, які були надані позивачем до військової частини НОМЕР_1 для виплати додаткової грошової допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для здійснення нарахування та виплати додаткової винагороди відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 за період з 22.07.2022 по 22.09.2022.
85. Таким чином, наведені у касаційній скарзі доводи, якими позивач обґрунтував наявність передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 328 у поєднанні з частиною другою статті 353 КАС України підстав для оскарження рішення суду апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження.
86. Ураховуючи викладене Верховний Суд уважає безпідставним посилання позивача у касаційній скарзі на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України про те, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази які мають значення для вирішення спору, оскільки суд апеляційної інстанції всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір відповідно до норм матеріального права, повно і всебічно з`ясував обставини в справі, що стосуються предмету спору, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
87. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
88. Суд касаційної інстанції не встановив неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б вплинути на правильність вирішення справи, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.
89. Щодо клопотань позивача від 02 березня 2026 року та 18 березня 2026 року про постановлення окремої ухвали, Верховний Суд зазначає таке.
90. 02 березня 2026 року та 18 березня 2026 року до Верховного Суду надійшли клопотання від ОСОБА_1 про вжиття заходів процесуального реагування у зв`язку із ненадходженням матеріалів справи №240/4897/24 до Верховного Суду та постановлення окремої ухвали, в яких він просить суд: постановити окрему ухвалу у зв`язку з ненадходженням матеріалів справи №240/4897/24 до Верховного Суду після їх витребування; вказати в окремій ухвалі на наявність обставин, що створюють appearance of bias та підривають довіру до належного здійснення правосуддя; зобов`язати Житомирський окружний адміністративний суд невідкладно, але не пізніше 5 днів, направити матеріали справи до Верховного Суду; вжити заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли затягуванню передачі матеріалів справи; направити окрему ухвалу до відповідних органів суддівського врядування для реагування (за наявності підстав).
91. Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
92. Частиною четвертою статті 249 КАС України визначено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
93. Верховний Суд зазначає, що стаття 249 КАС України дає можливість суду відреагувати на порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.
94. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
95. Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Тож, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
96.  Тобто адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
97. Виходячи з меж касаційного перегляду цієї справи, визначених статтею 341 КАС України, та наслідків її розгляду, Верховний Суд не встановив правових підстав для постановлення окремої ухвали.
98. Крім того Верховний Суд уважає за необхідне зазначити про те, що станом на 02 лютого 2026 року справа №240/4897/24 надійшла до Верховного Суду із Житомирського окружного адміністративного суду. 
ІХ. Судові витрати
99. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року у справі №240/4897/24 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: 
В.М. Соколов

С.А. Уханенко