ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"02" квітня 2026 р. Справа№ 920/1376/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Бестаченко О.Л.
суддів: Скрипки І.М. 
Шаратова Ю.А. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015»

на рішення Господарського суду Сумської області
від 31.12.2025 (повний текст рішення складено та підписано 12.01.2026.)
у справі № 920/1376/25 (суддя – Короленко В.Л.)
за позовом Сумської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015»
про стягнення 98451,51 грн,
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
29.09.2025 Сумська міська рада звернулася з позовом, відповідно до якого просила стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» кошти у сумі 98 451,51 грн за використання земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035, за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, без оформленого договору оренди за період з 12.04.2024 по 15.04.2025 та понесені судові витрати у розмірі 3028,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариству з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» на праві власності належить нерухоме майно, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035 площею 0,5000 га. 
Відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства. Цього обов`язку відповідач не виконав, а тому без законних підстав зберігав у себе майно – кошти, безпідставно збережені як орендна плата за землю.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення
Рішенням Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі №920/1376/25 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» на користь Сумської міської ради 98451,51 грн за використання земельної ділянки площею 0,5000 га, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035, за адресою: м.Суми, вул. Героїчна, 32, без оформленого договору оренди за період з 12.04.2024 по 28.08.2025, а також 3028,00 грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що з урахуванням розрахунку заборгованості з 12.04.2024 по 28.08.2025, суд дійшов висновку, що відповідачем, як фактичним користувачем земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035, площею 0,5000 га, без укладення договору оренди за період з 12.04.2024 по 31.12.2024 (264 дні) та з 01.01.2025 по 28.08.2025 (240 днів) збережено за рахунок позивача (власника земельної ділянки) кошти в розмірі 98 451,51 грн, які відповідач мав заплатити за користування нею.
Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідач звертає увагу на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не надав оцінку доказам сторони відповідача та неналежно дослідив розмір “недоотриманої орендної плати”.
Скаржник зазначає, що апелянт не здійснював фактичного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035 площею 0,5 га, що розташована за адресою: м. Суми вул. Героїчна, 32. Назагал технічний стан будівлі за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Героїчна, 32 в цілому класифікується як не придатний до нормальної експлуатації. 
Водночас правомірне володіння апелянтом нежитловими будівлями, розташованими за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, само собою не може свідчити про фактичне використання ним цих будівель та земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035, а тому позовні вимоги Сумської міської ради задоволенню не підлягали.
Обов`язок відповідача сплачувати орендну плату за землю міг виникнути лише з моменту державної реєстрації права оренди на земельну ділянку. Проте, оскільки з поважних причин, детально обґрунтованих у відзиві (неналежний стан нерухомо майна, придбаного на аукціоні, а також об`єктивну відсутність у Товариства фінансової можливості сплачувати за оренду) державна реєстрація права оренди земельної ділянки не відбулася, то логічно було б розрахувати обсяг «недоотриманої орендної плати» саме з тієї дати, коли Сумською міською радою був підготовлений проєкт договору оренди земельної ділянки, на підставі якого могла б відбутися державна реєстрація права оренди і в подальшому здійснювалася б сплата орендної плати – 04.07.2024 року.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) – Бестаченко О.Л., суддів: Скрипки І.М., Шаратова Ю.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» на рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25. Постановлено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» на рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
09.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 920/1376/25.
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Позивач, у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом – ГПК України), скориставшись своїм правом, 17.02.2026 через підсистему «Електронний суд», подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25 залишити без змін.
Так, позивач у відзиві зазначає, що здійснення або не здійснення на зазначеній земельній ділянці будь якого виду діяльності (підприємницької або в особистих цілях) являється правом власника майна, але сам факт знаходження майна на земельній ділянці позбавляє власника ділянки можливості вільно розпоряджатись нею.
Розрахунок безпідставно збережених коштів за використання апелянтом земельної ділянки кадастровий номер 5910136600:03:002:0035 площею 0,5000 га за адресою м. Суми вул. Героїчна, 32 розблений з наступного дня після видачі вищевказаного наказу Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області, а саме з 12.04.2024 у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Товариству з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» (відповідач) на праві власності (дата державної реєстрації - 31.08.2023) належить нерухоме майно, а саме: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: літера В – операторська, загальною площею 8,5 м. кв., № 2 – розподільна ділянка; № 3 – розподільна ділянка; № 4 – ділянка приймання та зливу, насправді складається з двох ям, одна з яких для приймання, а інша для зливу, тобто фактично дві; № 5 – ліхтар; № 6 – цоколь огорожі, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2025 № 421250729 та нотаріально засвідченим Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 31.08.2023 №5520.
Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035 площею 0,5000 га, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 18.04.2025 № 423355648 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2025 № НВ-0001376722025.
29.12.2023 наказом Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області №147-СМР «Про надання Товариству з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною її цільового призначення за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, площею 0,5000 га» відповідно до звернення юридичної особи, поданих документів та вимог чинного законодавства, відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035, у зв`язку зі зміною її цільового призначення із земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства ( код виду цільового призначення – 12.04) на землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення – 11.02), на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача на підставі відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
11.04.2024 наказом Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області № 169-СМР «Про затвердження Товариству з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною її цільового призначення за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, площею 0,5000 га, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035», відповідно до звернення юридичної особи, поданих документів та вимог чинного законодавства, відповідачу затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га за адресою: м.Суми, вул. Героїчна, 32, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035, у зв`язку зі зміною її цільового призначення із земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (код виду цільового призначення – 12.04) на землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення – 11.02), на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача на підставі відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
На підставі вищезазначеного наказу Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області Сумською міською радою 04.07.2024 було підготовлено проєкт договору оренди земельної ділянки площею 0,5000 га за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035. Проте, докази укладення сторонами вказаного договору у матеріалах справи відсутні.
Головне управління ДПС у Сумській області листами від 15.04.2025 № 2479/5/18-28-04-01-10 та від 28.08.2025 № 5427/5/18-28-04 01-10 надало інформацію про суму сплаченого земельного податку та/або орендної плати за землю суб`єктами господарювання. З наданої інформації вбачається, що протягом 2023-2025 відповідач не сплачував земельний податок або орендну плату за землю.
Листом від 08.09.2025 № 06.01-16/1193 відповідач був проінформований позивачем про той факт, що оскільки відповідач користується земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючих документів та не сплачує орендну плату за землю, місцевий бюджет недоотримав 98 451,51 грн.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну каргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.04.2025 № 421250729, Товариству з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» (відповідач) на праві власності (дата державної реєстрації - 31.08.2023) належить нерухоме майно, а саме: виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: літера В – операторська, загальною площею 8,5 м. кв., № 2 – розподільна ділянка; № 3 – розподільна ділянка; № 4 – ділянка приймання та зливу, насправді складається з двох ям, одна з яких для приймання, а інша для зливу, тобто фактично дві; № 5 – ліхтар; № 6 – цоколь огорожі, що розташований за адресою: м. Суми, вул. Героїчна, 32.
Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 №5245-VI, який набрав чинності з 01.01.2013 визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про розмежування земель державної і комунальної власності" та з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у п.п. "а" і "б" п. 4 цього розділу.
Приписами ч. 1, 3, 4, 9 ст. 79-1 Земельного кодексу України (далі -ЗК України) визначено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.
Як слідує з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2025 № НВ-0001376722025, власником земельної ділянки з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035, площею 0,5000 га, місце розташування: м. Суми, вул. Героїчна, 32, є Сумська міська рада.
Відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки кадастровий номер 5910136600:03:002:0035, площею 0,5000 га, місце розташування: м. Суми, вул. Героїчна, 32, та не уклав із власником договору оренди земельної ділянки.
Апелянт стверджує, що не здійснював фактичного користування земельною ділянкою з кадастровим номером 5910136600:03:002:0035, вказує, що технічний стан будівлі, яка розташована на земельній ділянці, в цілому класифікується як не придатний до нормальної експлуатації. На підтвердження своїх заперечень відповідач до суду першої інстанції надав копії довідки-характеристики від 14.03.2023, виданої ФОП Процай Світлана Олександрівна, характеристики виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, експертний висновок візуального обстеження будівлі за адресою: Сумська обл., м. Суми, вул. Героїчна, 32, та роздруківки супутникових знімків земельної ділянки.
Апеляційний суд зазначає, що розміщення нерухомих об`єктів (будівель, споруд) на земельній ділянці, що належать позивачу, є формою користування цією ділянкою. Тому надані відповідачем до суду першої інстанції докази на підтвердження того, що нерухоме майно, яке перебуває у його власності, непридатне до експлуатації, не спростовують позовні вимоги. 
Відповідно до положень ст. 206 ЗК України та ст. 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).
З наведеного слідує, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до ч. 1, 2 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (правовий висновок сформульований Верховним Судом України у постанові від 02.03.2016 у справі № 6-3090цс15).
Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Проте, враховуючи приписи ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України, не є правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст 1212 ЦК України.
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, постановах Верховного Суду від 14.01.2019 у справі № 912/1188/17, від 21.01.2019 у справі №902/794/17, від 04.02.2019 у справі № 922/3409/17, від 12.03.2019 у справі 916/2948/17, від 09.04.2019 у справі № 922/652/18.
Отже, судом першої інстанції правильно кваліфіковано правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку із користуванням відповідачем земельною ділянкою без укладення договору оренди.
Також відповідач наполягає на арифметично помилковому розрахунку заборгованості, наданому позивачем, вважає вірну дату початку нарахування - 04.07.2024 (дата проекту договору), а загальна сума «недоотриманих доходів» за підрахунками відповідача мала би становити 83 132,65 грн.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог земельного законодавства. Оскільки цього обов`язку відповідач не виконав, суд погоджується з позивачем, що відповідач без законних підстав зберігав у себе майно – кошти, безпідставно збережені як орендна плата за землю.
Суд наголошує, що користування відповідачем земельною ділянкою розпочалося не з дати складення Сумською міською радою проєкту договору оренди, а з моменту набуття права власності на нерухоме майно.
При цьому, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її в Державному земельному кадастрі.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 09.07.2025, земельна ділянка площею 0,5000 га кадастровий номер 5910136600:03:002:0035 сформована 28.11.2005 (визначено її площу і межі), їй присвоєно кадастровий номер, відомості про неї внесено до Державного земельного кадастру.
Позивач розрахував недоотриманий дохід за користування земельною ділянкою з наступного дня, після затвердження наказом Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області від 11.04.2024 № 169-СМР відповідачу проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5000 га за адресою: м.Суми, вул. Героїчна, 32, кадастровий номер 5910136600:03:002:0035, у зв`язку зі зміною її цільового призначення із земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (код виду цільового призначення – 12.04) на землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код виду цільового призначення – 11.02), на якій знаходиться об`єкт нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача на підставі відомостей про речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Розрахунок розміру безпідставно збережених коштів проведений позивачем з урахуванням площі спірної земельної ділянки, сформованої як об`єкт цивільних прав, на підставі нормативно грошової оцінки, зазначеної у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06.06.2024 № НВ-9940951492024, витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 22.05.2025 № НВ-9964186712025, а також із застосуванням ставки орендної плати, встановленої рішеннями Сумської міської ради від 14.07.2022 № 3025-МР «Про встановлення плати за землю» (зі змінами).
Отже, апеляційний суд вважає твердження відповідача щодо невірного розрахунку безпідставно збережених коштів необґрунтованим та недоведеними.
З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що скаржником не доведено існування правових підстав для скасування рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25.
Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» задоволенню не підлягає.
Розподіл судових витрат
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Максимум-С 2015» на рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 31.12.2025 у справі № 920/1376/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.
4. Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.Л. Бестаченко 

Судді І.М. Скрипка

Ю.А. Шаратов