ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року Чернігів Справа № 620/4464/25

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Лукашової О.Б., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютекс Україна" до Чернігівської митниці про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, стягнення надміру сплачених митних платежів,

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютекс Україна" звернулось до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Чернігівської митниці, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA102000/2025/000009/2 від 25.02.2025;
визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102020/2025/000018 від 25.02.2025;
стягнути з Чернігівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютекс Україна» надмірно сплачені митні платежі у сумі 36 756,00 гривень (тридцять шість тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень).
В обґрунтування позовних вимог вказано, що контролюючий орган протиправно здійснив коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, незважаючи на надання декларантом усіх необхідних документів для митного оформлення та визначення митної вартості товару за першим (основним) методом, та порушив приписи законодавства, що регламентує митну справу в Україні, в зв`язку із безпідставним застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості товарів при винесенні оскаржуваного рішення без наявності для того встановлених митним законодавством підстав. На виконання вимог Рішення № UA 102000/2025/000009/2 та Картки відмови № UA102020/2025/000018 ТОВ «Ютекс Україна» було заповнено нову митну декларацію № 25UA102020000930U8 від 25.02.2025 та додатково сплачено мито у сумі 36 756,00 грн, яке підлягає поверненню, як надмірно сплачене.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що метод визначення митної вартості за ціною угоди щодо ідентичних товарів не застосовано, оскільки відсутня цінова інформація на ідентичні товари протягом останніх трьох місяців. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовано, оскільки відсутня цінова інформація на подібні товари протягом останніх трьох місяців. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосовано, оскільки відсутня достовірна та документально підтверджена інформація щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості. Метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовано, оскільки відсутня достовірна та документально підтверджена інформація щодо складових вартості товарів, наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст. 63 МКУ). У зв`язку з відсутністю можливості застосування попередніх методів, при здійсненні митної оцінки застосований резервний метод. Також вказує, що Позивач не звертався до митниці із заявою про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів.
У відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову з підстав аналогічних, викладеним у позовній заяві. У запереченнях відповідач вказує на безпідставність доводів позивача та просить відмовити у задоволенні позову.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
04.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ютекс Україна», (Покупець) та компанією Hangzhou Yetvo Optoelectronics Technology Co., LTD, (Продавець), укладено Рамковий договір № UT041124 «щодо продажу та купівлі матеріалів», умовами якого передбачено, що сторони домовились про укладання окремих Додатків-Специфікацій продажу та купівлі матеріалів та хочуть закріпити в цьому Рамковому договорі загальні умови таких окремих Додатків-Специфікацій (п.5.1). У випадку будь-яких розбіжностей між умовами Додатків-Специфікацій та положеннями цього Договору, для цілей такого Договору перевага надається положенням Додатків-Специфікацій (п.5.4) В порядку і на умовах визначених цим Договором Продавець зобов`язується поставляти, а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар. (п.7.1) Поставка Товару здійснюється на підставі укладених Додатків-Специфікацій, що підписуються Сторонами по мірі виникнення у Покупця потреби у Товарі, в яких Сторони визначають кількість, ціну, строки поставки Товару, умови поставки Товару тощо. Кожен Додаток-Специфікація підписується Сторонами, додається до цього Договору і є його невід`ємною частиною. (п.7.2) Ціна Товару, що вказана та зафіксована у відповідному Додатку-Специфікації на Поставку не підлягає зміні у більшу сторону. Якщо Продавець відмовляється робити поставку по цінам зафіксованим у відповідному Додатку-Специфікації, у такому випадку Продавець сплачую Покупцеві пеню у розмірі 100% від сумі відповідного Додатку-Специфікації. У випадку збільшення ціни, Покупець має право відмовитись від поставки. (п.7.3) Оплата Товарів буде здійснюватися виключно у доларах США. (п.9.3) Товари поставляються Покупцю Продавцем відповідно до Додатків-Специфікацій та рахунку-фактури (інвойс) у строки, що погоджені Сторонами у відповідних Додатках-Специфікаціях. Товар поставляється на мигну територію України. Вантажоодержувачем за Контрактом є ТОВ «Ютекс Україна». (п.10.2) Цей Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками обох Сторін та діє до 31.12.2025. (п.16.1)
У Додатку-Специфікації від 04.11.2024 № 1, що є невід`ємною частиною Договору № UT041124 наведено перелік товарів, що постачається на загальну суму 9 804,60 дол. США. (п.1, 2) Умови оплати: 1) 50% переплата; 50% перед відправкою товару (п.3) Умови поставки: згідно ІНКОТЕРМС 2010 FOB NINGBO. (п.4)
Компанією Hangzhou Yetvo Optoelectronics Technology Co., LTD на адресу позивача був надісланий рахунок-фактура (INVOICE) від 06.11.2024 №YT24A1018 на загальну сулу 9 804,60 дол. США.
Оплата за товар була здійснена безготівково, що підтверджується банківськими платіжними документами від 20.11.2024 на суму 4 902,30 дол. США та 10.12.2024 суму 4 902,30 дол. США.
02.01.2025 Hangzhou Yetvo Optoelectronics Technology Co., LTD був виданий коносамент №KYGDAY2400559 накладна № 247561474G на відправку контейнера UETU5934202 за договором № UT041124, вантажоотримувач TOB «ЮТЕКС УКРАЇНА».
Згідно з Декларацією на експорт товарів Китайської Народної Республіки №31012024051458675 HANGZHOU YETVO OPTOELECTRONICS TECHNOLOGY CO.,LTD до України ТОВ «ЮТЕКС Україна» було експортовано товар на суму 9804,60 дол. США, контейнер UETU5934202.
Представником ТОВ «ЮТЕКС Україна» було заповнено електронну митну декларацію № 25UA102020000915U4, у якій зазначалося, що митна вартість товару, скоригована з урахуванням положень ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, становить 514 020,92 грн, з яких ціна товару - 9 804, 60 долари США (408 866,53 грн), витрати на транспортування вантажу за межами території України з урахуванням навантажувально-розвантажувальних та перевантажувальних робіт - 105 154,39 грн.
З рішення про коригування митної вартості від 25.02.2025 № UA102000/2025/000009/2, вбачається, що відбулося коригування митної вартості товару.
Карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102020/2025/000018 Чернігівська митниці повідомила позивача про відмову у митному оформлені (випуску) товарів, причиною відмови зазначено: 
«1) При визначенні митної вартості до ціни, шо була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, визначені ч. 10 cт. 58 МКУ, серед яких вартість упаковки вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, шо для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами: вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Відповідно до пакувального листа від 06.11.2024 року вага нетто товарів становить 5040 кг вага брутто - 5796 кг, тобто вага упаковки - 756 кг. При цьому, жодним пунктом Рамкового Договору від 04.11.2024 №UT041124 та Додатком-Специфікації від 04.11.2024 №1 до нього не визначено чи входить вартість пакування або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, у ціну товару. З огляду на зазначене, включення вартості упаковки та витрат, пов`язаних з пакуванням, до митної вартості товару документально не підтверджено. 
2) Відповідно до Додатку-Специфікації від 04.11.2024 №1 до Рамкового Договору від 04.11.2024 №UT041124 та інвойсу від 06.11.2024 №YT24A1018 поставка товарів здійснюється на умовах FOB - CNNINGBO, що означає, що продавець зобов`язаний доставити товар і завантажити його на борт корабля власним коштом. Після розміщення вантажу на борту судна, основне перевезення (морський фрахт) оплачує покупець. Відповідно до ч. 2 cт. 53 МКУ для підтвердження витрат з доставки товару до митного кордону України надаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, та які визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення». В свою чергу, до митного оформлення було надано договір про надання транспортно-експедиторських та транзитних вантажів від 07.05.2018 №07058-272, відповідно до якого ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС» зобов`язується за погоджену сторонами плату та за рахунок замовника (ТОВ "ЮТЕКС Україна") надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу. Рахунок на оплату від 20.02.2025 №605, виписаний ТОВ «ХІЛЛПОМ ЛОГІСТІКС» стосується надання послуг з морського перевезення вантажу, його доставки з порту на склад в Гданську, навантажувально-розвантажувальних робіт та оформлення ВМЛ за межами території України. При цьому в рахунку відсутні витрати із зберігання вантажу на складі в Гданську та включення яких до митної вартості товару є обов`язковим. Крім того в коносаменті від 02.01.2025 №247561474G в полі «То obtain delivery contact» вказано зовсім іншу фірму, відповідальну за доставку (SLT TRANS LOGISTIC SP. Z О .О.), договір з якою до митного оформлення також надано не було. До того ж при доставці товару з Польщі до України ця фірма в графі 22 СТR від 20.02.2025 №4202/1 значиться як відправник товару. 
3) Автомобільне перевезення товар у з Польщі до України здійснювалося відповідно до договору на організацію автомобільним транспортом в міському, міжміському і міжнародному сполученнях від 08.12.2023 №0812, укладеному між ТОВ "ЮТЕКС УКРАЇНА" та ФОП ОСОБА_1 . Згідно з п.п. 2.1 п. 2 нього договору послуги з транспортування надаються на підставі заявки, яка є невід`ємною частиною цього договору і в якій зазначаються умови виконання послуг. Але, до митного оформлення заявку надано не було, хоча вона належить до транспортних (перевізних) документів і відповідно до ч. 2 cт. 53 МКУ є одним із документів, які підтверджують митну вартість товарів (її складову: витрати на транспортування та пов`язані з цим супутні послуги).
4) Серед документів, вказаних в графі 44 митної декларації від 25.02.2025 №25UA102020000915U4. зазначені митна декларація країни відправлення та митна декларація Т1, але до митного оформлення їх подано не було. 
Враховуючи неподання документів та виявлені розбіжності в наданих документах, які можуть свідчити про викривлення дійсної вартості товару, та у зв`язку з відсутністю всіх відомостей, шо підтверджують числові значення складових митної вартості товару, то відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару особі, уповноваженій на декларування, було запропоновано надати наступні додаткові документи: - прайс-лист виробника товару: - експортна декларація країни відправлення, Т1: - висновки про вартісні характеристики ідентичних та/або подібних товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством: - заявка про надання транспортних послуг. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. Надання вказаних документів дасть змогу підтвердити заявлений рівень митної вартості товару (його ціну та складові митної вартості). В свою чергу, особою, уповноваженою на декларування, листом від 25.02.2025 року додатково було надано: прайс-лист виробника товар у від 01.11.2024 року: експортна декларація країни відправлення від 26.12.2024 №310120240514508675. транзитна декларація Т1 від 20,02.2025 №25PL322010NS9DCHM9 та заявка про надання транспортних послуг від 19.02.2025 №19/02/1 (автомобільне перевезення), Інші документи надано не було у зв`язку з їх відсутністю. 
За результатами опрацювання додатково наданих документів встановлено, шо прайс-лист виробника не містить терміну дії цін; в транзитній декларації Т1 неможливо перевірити комерційні умови поставки товару в зв`язку з їх відсутністю. 
У зв`язку з неподанням особою, уповноваженою на декларування, документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 і 3 ст. 53 МКУ, враховуючи виявлені розбіжності в документах, недекларування складових митної вартості товарів в повному обсязі, приймаючи до уваги митні оформлення товарів, здійснені в попередній період (згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби), а також враховуючи вимоги ч, 6 ст, 54 МКУ та те. шо відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 та ч. 2 ст. 58 МКУ декларант має подавати митному органу достовірні відомості про визначення вартості, Які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, є підстави для відмови у застосуванні основного методу визначення митної вартості (за ціною договору) та для визначення митним органом митної вартості товару самостійно. Відповідно до ч. 5 ст. 55 та ч. 4 ст. 57 МКУ проведена консультація з особою, уповноваженою на декларування, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товару на підставі інформації, яка наявна у митного органу, визначення основи вартості та обміну наявною інформацією. Підтвердженням її проведення є лист від 25.02.2025 року. Враховуючи вимоги ч. 6 ст. 54 МКУ підстави для визнання заявленої митної вартості товару відсутні. Проаналізувавши митні оформлення товарів встановлено, що згідно з ціновою базою даних ЄАІС Держмитслужби за митною декларацією: - від 17.12.2024 №24UA209230118847U6 митне оформлення товару «Кабелі волоконно-оптичні, складені з волокон з індивідуальними оболонками, не оснащені з`єднувальними деталями, для магістральних, зонових та міських мереж зв`язку. Країна виробник - Китай. Виробник -Hagzhou Jianye Co., LTD. Торговельна марка – Hagzhou Jianyе» вагою 6290 кг здійснено за рівнем митної вартості, визначеним за резервним методом, з розрахунку 3.3201 USD/кг на умовах FOB при їх поставці з Китаю. А тому митну вартість товару скориговано відповідно до ст. 64 МКУ за резервним методом відповідно до наявної у митного органу цінової інформації ЄАІС Держмитслужби щодо товарів, митне оформлення яких вже здійснено, - митна декларація від 17.12.2024 №24UA209230118847U6. Митну оцінку товару здійснено за резервним методом з розрахунку 3.3201 USD/кг. Причини незастосування попередніх методів визначення митної вартості: 1) за ціною договору (контракту ) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) - з наведених вище причин: 2) за ціною договору щодо ідентичних товарів - відсутність інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних товарів протягом останніх 3-х місяців: 3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів - відсутність інформації щодо вартості операцій щодо подібних (аналогічних) товарів протягом останніх 3-х місяців: 4) на основі віднімання вартості - відсутність достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (ст. 62 МКУ): 5) на основі додавання вартості (обчислена вартість) - відсутність інформації щодо обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (ст. 63 МКУ). Зазначене унеможливлює визначення митної вартості товару шляхом послідовного використання методів, зазначених у ст. 58 - 63 МКУ, а тому його митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до положень ст. 64 МКУ.»
Вважаючи спірні рішення відповідача протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, регулюються нормами Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України) та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи.
Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 3 статті 318 МК України встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. (стаття 49 МК України).
Згідно з частиною першою статті 51, частиною першою статті 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно до частини другої статті 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. (частина 4 статті 58 МК України).
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. (частина 5 статті 58 МК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України, У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій та шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію). (частина 4 статті 53 МК України).
Згідно з частинами 1-3 ст. 54 МУ України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 6 статті 54 МК України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Частинами 1, 2, 5, 6 статті 55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно з частиною 3 статті 58 МК України, У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Частинами 1, 2 статті 64 МК України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод. (частина 4 статті 64 МК України)
Отже, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митного органу є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України, зокрема: пакувальний лист б/н від 06.11.2024.; рахунок-фактура (інвойс) замовлення № YT24A1018 від 06.11.2024; коносамент № 247561474G від 02.01.2025; автотранспортна накладна № 4202/1 від 20.02.2025; декларація про походження товару № YT24A1018 від 06.11.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 20.11.2024; банківський платіжний документ, що стосується товару б/н від 10.12.2024; рахунок на надання транспортно-експедиційних послуг № 605 від 20.02.2025; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг № 15 від 21.02.2025; Рамковий договір № UT041124 від 04.11.2024; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) № 1 від 04.11.2024 (Додаток- Специфікація № 1); Договір про надання послуг митного брокера № 21 від 08.07.2019; Договір № 07058-272 від 07.05.2018; Договір № 0812 від 08.12.2023; заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експортному контролю від 06.11.2024 р.; довідка щодо сертифікації та оцінки відповідності продукції № 73Д від 12.02.2025; митна декларація, за якою було відмовлено у випуску товарів № 25UA102020000915U4 від 25.02.2025 (а.с. 83).
Щодо доводів митного органу, що вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням до митної вартості товару включено не було, чим порушено вимоги ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, суд звертає увагу, що жодним пунктом Рамкового договору № UT041124 від 04.11.2024 не передбачено, що вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням покладається на покупця 
Водночас відповідно до пункту 4 Додатку-Специфікації №1 від 04.11.2024 до Рамкового договору № UT041124 від 04.11.2024 умовами поставки є FOB NSNGVO згідно з Інкотермс 2010 (а.с.28-30).
Відповідно до Інкотермс-2010, поставка на умовах FOB передбачає, що продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відвантажувати товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). 
З підпункту «в» пункту 1 частини десятої статті 58 МК України випливає, що у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.
Також суд звертає увагу, що рахунок-фактура (INVOIS) містить інформацію про вартість товару з пакуванням, що складає 9804,60 дол. США (а.с.62).
Отже суд встановив, що до ціни товару входить вартість упаковки, тари, а це, в свою чергу, спростовує твердження відповідача, що вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням не було включено до митної вартості товару.
Щодо доводів відповідача відсутність витрати із зберігання вантажу на складі в Гданську, включення яких до митної вартості товару є обов`язковим, зазначення в коносаменті від 02.01.2025 №247561474G в полі «То obtain delivery contact» фірму, відповідальну за доставку (SLT TRANS LOGISTIC SP. Z О .О., також при доставці товару з Польщі до України ця фірма в графі 22 CMR від 20.02.2025 №4202/1 значиться як відправник товару, то суд зазначає таке.
Транспортування вантажу здійснювалось Товариством з обмеженою відповідальністю «Хіллдом Логістікс» та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , з якими ТОВ «Ютекс Україна» уклало відповідні договори про надання послуг з перевезення вантажів, а саме, від 07.05.2018 №07058-272 та від 08.12.2023 №0812 відповідно (а.с.35-41, 42-47).
Товариством з обмеженою відповідальністю «Хіллдом Логістікс» за надання послуг з перевезення надіслало позивачу рахунок від 20.02.2025 №605 на суму 84 488,20 грн з ПДВ, у тому числі, морський фрахт за межами митної території України - 71 275,19 грн без ПДВ, навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України – 3 334,51 грн без ПДВ, оформлення ВМД за межами території України – 3 126,11 грн без ПДВ, Автодоставка порт Гданьск > склад Гданьск – 2 084,07 грн без ПДВ, Перевантаження за межами території України – 3 334,51 грн без ПДВ, Експедиторська винагорода (на території України) – 1 111,51 грн без ПДВ, який був оплачений 21.03.2025, що підтверджується платіжною інструкцією від 07.03.2025 №426 (а.с.48,49).
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 за надання послуг з перевезення надіслало позивачу рахунок від 21.02.2025 №15 на суму 43 551,00 грн, у тому числі, транспортні послуги з міжнародного перевезенім вантажів автомобілем AC2574HHXF, за маршрутом Gdask - (Польща) – п\п Ягодин - 22 000,00 грн та транспортні послуги з міжнародного перевезенім вантажів автомобілем AC2574HHXF, за маршрутом п\п Ягодин – м. Чернігів (Україна) – 21 551,00 грн, який був оплачений 21.03.2025, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.03.2025 №408 (а.с.50,51).
01.01.2023 між ТОВ «Хіллдом Логістікс» (замовник) та компанією SLT TRANS LOGISTIC Sp. Z.O.O. (виконавець), укладено Договір № 010123-35, відповідно до якого, виконавець надає замовнику за винагороду послуги з транспортно-експедиторського обслуговування експортних, імпортних вантажів замовника, що включають в себе: організацію перевезення всіма необхідними видами транспорту, оплату послуг перевізників, організацію зберігання, огляду, вантажно-розвантажувальних робіт, інші послуги відповідно до заявок Замовника згідно нормам застосованого права (п.1.1) (а.с.52-54).
Листом від 18.03.2025 ТОВ «Хіллдом Логістікс» повідомило, що вантажу «FIBER OPTIC CABLE» від відправника HANGZHOU YETVO OPTOELECTRONICS TECHNOLOGY CO.,LTD. згідно з інвойсом № YT24A1018 від 06.11.2024, що був доставлений відповідно до договору № 07058-272 від 07.05.2018 до фінального отримувача ТОВ «ЮТЕКС УКРАЇНА», прибув у порт Гданськ, Польща у контейнері UETU5934202 лінією MAERSK. Мінімальними стандартними умовами, що надаються цією лінією, є 5 вільних днів від зберігання на терміналі. Контейнер був вивантажений 16.02.2025 і був вивезений із порту 17.02.2025. Таким чином витрати на зберігання контейнера на терміналі відсутні. Субпідрядником позивача і виконавцем послуг в Польщі є компанія SLT TRANS LOGISTIC Sp. Z.O.O. згідно договору № 010123-35 від 01.01.2023. Відповідно до їх умов, після перевантаження вантажу на склад і видачі відповідної декларації є 5 вільних днів, для вивезення вантажу. Контейнер був розформований на складі 18.02.2025. Вантаж був вивезений зі складу 20.02.2025. Таким чином витрати на зберігання вантажу на складі також відсутні (а.с.55).
Отже позивач уклав договір про транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення товару до складу Гданьск з ТОВ «Хіллдом Логістікс», водночас ТОВ «Хіллдом Логістікс» уклало договір компанією SLT TRANS LOGISTIC Sp. Z.O.O., а тому , зазначення в коносаменті від 02.01.2025 №247561474G, відповідальну за доставку – компанію SLT TRANS LOGISTIC SP. Z О. О. відповідає договірним відносинам та не впливає на митну вартість товару.
Як вбачається з листа ТОВ «Хіллдом Логістікс`від 18.03.2025 витрати на зберігання товару на складі в м. Гданьску були відсутні у зв`язку з вивезенням товару протягом 5 днів. Будь яких доказів на спростування вказаного відповідач не надав.
Враховуючи викладене суд відхиляє доводи відповідача щодо не включення до митної вартості витрат на зберігання товару.
З прайсу від 01.11.2024 вбачається, що термін дії цін становить 4 тижні, що спростовує доводи відповідача про те, що прайс-лист виробника не містить терміну дії цін (а.с.70).
Також умови поставки товару (FOB NSNGVO) зазначені в пункті 4 Додатку -Специфікації №1 від 04.11.2024 до Рамкового договору №UT041124 від 04.11.2024 та декларації на експорт № 310120240514508675, що визнано відповідачем у Рішенні № UA 102000/2025/000009/2 (а.с.28-30, 72-74, 80-82).
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та допустимими доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 25.02.2025 №UA 102000/2025/000009/2 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, а тому позов про визнання протиправним та скасування рішення слід задовольнити.
Враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102020/2025/000018 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 25.02.2025 №UA 102000/2025/000009/2 яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.
Щодо стягнення з відповідача надмірно сплачених митних платежів у сумі 36 756,00 грн, суд встановив таке.
Згідно з декларацією 25UA102020000930U8 спірний товар випущено у вільний обіг шляхом надання забезпечення сплати митних платежів на суму 36 756,60 грн, термін дії якого закінчується 25.05.2025.
Так, підпунктом 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад -враховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
За правилами частин 1-3 статті 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Відповідно до пункту 43.1 статті 43 ПК України, помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Не підлягають поверненню помилково та/або надміру сплачені суми грошових зобов`язань та пені платникам податку, щодо яких (та/або щодо засновників (учасників), кінцевих бенефіціарних власників яких) у порядку, встановленому Законом України "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій.
У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на рахунок такого платника податків у банку або небанківському надавачу платіжних послуг, або на єдиний рахунок, або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. (пункт 43.2 статті 43 ПК України)
Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання та пені є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які повертаються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік за результатами проведення перерахунку його загального річного оподатковуваного доходу) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми та/або пені. (пункт 43.3 статті 43 ПК України)
Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на рахунок платника податків у банку, небанківському надавачу платіжних послуг; на єдиний рахунок (у разі його використання); на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, небанківському надавачу платіжних послуг. (пункт 43.4 статті 43 ПК України)
За приписами пункту 43.5 статті 43 ПК України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення належних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку та подає його для виконання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.
На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету або з єдиного рахунку.
Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані, або з єдиного рахунку. (пункт 43.6 статті 43 ПК України)
Згідно з пунктом 102.5 ст. 102 ПК України заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування. 
Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643 (далі Порядок №643), який визначає процедури під час повернення суб`єктам господарювання та/або фізичним особам (далі - платники податків) коштів авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів, контроль за справлянням яких здійснюють Держмитслужба та митниці Держмитслужби, та пені, у тому числі у випадках, зазначених у ч.3 ст.301 Митного кодексу України та ст.43 Податкового кодексу України.
Згідно п.1 розділу ІІІ Порядку №643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення.
Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 301 Митного кодексу України, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.
Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.
Пункт 3 розділу ІІІ Порядку №643 закріплює відомості, які зазначаються у заяві про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів.
До заяви додаються: документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені; виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені; документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).
За п. 4 розділу ІІІ Порядку № 643 після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО.
Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.
Згідно п. 5 розділу ІІІ Порядку №643 підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету та відсутність у нього податкового боргу за допомогою засобів АСМО.
Співробітник підрозділу до Реєстру вносить дату сплати і реквізити, за якими кошти перераховано до бюджету (код класифікації доходів бюджету, бюджетний рахунок, на який перераховано кошти, код за ЄДРПОУ територіального органу Казначейства, на ім`я якого відкрито рахунок, та МФО Казначейства).
Відповідно до п.6 розділу ІІІ Порядку №643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.
За п.8 розділу ІІІ Порядку №643 у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.
З аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що надмірно сплачені митні платежі підлягають поверненню з бюджету, у який такі кошти були зараховані за чітко визначеною процедурою, а не стягуються з митного органу.
Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 по справі №810/4436/15 зазначив, що законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених митних платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: звернення суб`єкта господарювання до митних органів із заявою; проведення відповідними структурними підрозділами митного органу перевірки наведених в заяві обставин та підстав; встановлення митними органами наявності факту переплати; складання ними відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення суб`єкту господарювання надміру сплачених митних платежів або прийняття обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач не звертався до відповідача із заявою про повернення надмірно сплачених коштів та відповідно вказане питання не вирішувалось відповідачем.
Водночас особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.
Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливістю їх порушення у майбутньому. 
Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивачем не надано доказів звернення до митного органу із заявою про повернення надмірно плачених митних платежів та відмови відповідача у складанні відповідного висновку, що може бути перевірена судом, а судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права чи інтереси особи, а не ті, що можливо будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд відповідно до статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує таке.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення яким надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 та від 11 липня 2013 року №6-рп/2013.
Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина третя вказаної статті).
Таким чином, послуги зі складання позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг є різновидом правової допомоги, витрати на яку включаються до складу судових витрат.
За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин 7, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Також, за змістом частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим і пропорційним до предмету спору.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надані суду: договір №20240402 про надання правової (правничої ) допомоги; платіжну інструкцію від 14.03.2025; акт приймання-передачі виконаних робіт від 14.04.2025. Відповідно до наданих доказів сума гонорару адвоката становить 17 000,00 грн.
Аналізуючи матеріали справи, суд зазначає, що спір, який виник між сторонами, віднесений Кодексом адміністративного судочинства України до справ незначної складності.
Крім того, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову, а відтак, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 6 000,00 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат саме у зазначеному розмірі.
Крім того, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Щодо стягнення з відповідача витрат на офіційний переклад документів з іноземних мов, то суд зазначає таке.
Згідно з частиною першою статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до положень пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
У свою чергу, пунктом 5 частини третьої статті 132 КАС України установлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
При цьому, за правилами частини першої статті 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Так, судом встановлено, що позивачем понесені витрати за письмовий офіційний переклад письмових доказів в розмірі 1860,00 грн.
На підтвердження понесення таких витрат позивачем долучено рахунок на оплату за нотаріальне завірення перекладу.
Суд зазначає, що переклад документів і їх засвідчення нотаріусом здійснено позивачем для належного розгляду справи з метою доведення своєї позиції, а понесені позивачем витрати безпосередньо пов`язані з розглядом цієї справи.
Аналогічного висновку з приводу необхідності стягнення на користь особи судових витрат, пов`язаних з офіційним перекладом письмових доказі у справі, дійшов Верховний Суд у постанові від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19. Крім того, суд враховує й те, що відповідачем не надано заперечень з приводу того, що такий переклад здійснювався з інших мотивів.
Відтак, судові витрати пов`язані з підготовкою до розгляду справи підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютекс Україна" до Чернігівської митниці про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, стягнення надміру сплачених митних платежів – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA102000/2025/000009/2 від 25.02.2025.
Визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA102020/2025/000018 від 25.02.2025.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ютекс Україна" судові витрати в сумі 10 888,00 грн, що складаються із витрат на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн, судового збору – 3028,00 грн та витрат, пов`язаних з підготовкою до розгляду справи – 1860,00грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Ютекс Україна" (просп. Левка Лук`яненка, 70, 214, м. Чернігів, 14034, код ЄДРПОУ 38510082).
Відповідач: Чернігівська митниця ( просп. Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017, код ЄДРПОУ 43985581 ).

Повне судове рішення складено 09.03.2026.
Суддя Олена ЛУКАШОВА