ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2026 Справа № 914/3788/25 

м. Львів
Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Анни – Сніжани Дудяк розглянув матеріали справи
позивача: Пенітенціарної академії України, м. Чернігів, 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Пірамід Корп», смт Дубляни, Самбірський район, Львівська область,
предмет позову: стягнення 62 715, 72 грн пені, 
підстава позову: порушення умов договору в частині строку поставки товару,
за участю представників:
позивача: Пирковська Олеся Василівна (в режимі відеоконференції),
відповідача: Кішик Мар`ян Богданович.
1. ПРОЦЕС
1.1. До Господарського суду Львівської області 08.12.2025 надійшла позовна заява Пенітенціарної академії України, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Пірамід Корп» про стягнення 62 715, 72 грн пені.
1.2. Ухвалою суду від 15.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Хід судових засідань відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. 
1.3. Відводів суду сторонами не заявлено.
1.4. У судовому засіданні 18.02.2026 суд задовольнив усні клопотання представників сторін про поновлення строку на подання доказів, поданих 05 і 09 лютого.
1.5. У судовому засіданні 18.02.2026 за участю представників обох сторін суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.
2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН
2.1. Спір виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем, на думку позивача, зобов`язань по договору поставки, а саме стосовно поставки товару у строк до 30.08.2025. Натомість відповідач виконав зобов`язання у повному обсязі тільки 01.10.2025. Тому на підставі п. 8.3 договору позивач нарахував відповідачу пеню і штраф, які відповідач частково сплатив, однак не сплаченими залишаються 62 715,72 грн пені. Саме таку суму позивач заявляє до стягнення у цій справі. 
2.2. Відповідач заперечує стосовно позовних вимог, стверджуючи про відсутність його вини у простроченні поставки товару. Так, зазначає, що відбулися об`єктивні зміни та істотні труднощі в роботі заводу виробника – Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко», про що відповідачу стало відомо 11.09.2025. Зазначене узгоджується із добровільною сплатою відповідачем штрафних санкцій на підставі претензії позивача, отриманої 15.10.2025. Про добросовісність дій відповідача свідчать також добровільний монтаж металопластикових вікон, хоча такі роботи не були передбачені договором. 
3. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
3.1. Пенітенціарна академія України як замовник і Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Пірамід Корп» як постачальник уклали 07.08.2025 договір на поставку товару за державні кошти № К-176. Постачальник зобов`язався поставити замовнику товар – вікна металопластикові на загальну суму 219 900,00 грн, що узгоджено специфікацією (додаток 1).
3.2. Відповідно до п. 6.2 договору поставка здійснюється до 30.08.2025.
3.3. Сторони підписали видаткову накладну № 148 від 11.09.2025 на суму 45 444,00 грн і видаткову накладну № 149 від 01.10.2025 на суму 174 456,00 грн.
3.4. Покупцю виставлено рахунки на оплату таких видаткових накладних. Доказів оплати рахунків у справі немає, однак обставина оплати не є спірною.
3.5. Позивач 08.10.2025 надіслав відповідачу претензію № 1, відповідно до якої вказав, що станом на 07.10.2025 відбулося прострочення поставки товару на 37 календарних днів, тому нараховано пеню в розмірі 81 363,00 грн і штраф в розмірі 21 990,00 грн. У зв`язку з цим позивач просив у 30-денний строк з дня отримання претензії сплатити 103 353,00 грн штрафних санкцій.
3.6. Відповідач відповів, що 27 443,28 грн він сплатить, а щодо решти суми, то вона є спірною, адже прострочення по видатковій накладній від 01.10.2025 становить 33 дні і, крім того, прострочення настало не з вини відповідача, а у зв`язку з об`єктивними обставинами роботи заводу. Так, відповідач надав довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко» від 11.09.2025 про те, що у зв`язку з обмеженнями воєнного стану підприємство зазнає істотних труднощів у виробничій та логістичній діяльності, а саме: звільнення працівників, віком 18 - 22 у зв`язку з виїздом за кордон, регулярні переривання роботи через оголошення повітряних тривог, перебої у роботі постачальників комплектуючих та сировини, ускладнена логістика доставки продукції до замовників через блокпости, обмеження руху обмеження руху транспорту та ризики безпеки, що може призвести до неможливості дотримання початково погоджених строків поставки продукції. Товариство запевняє, що вживає всіх можливих заходів для виконання своїх зобов`язань у максимально короткий строк довідка видана для підтвердження об`єктивних обставин, що унеможливили своєчасну поставку товару.
3.7. Відповідно до виписки по рахунку за 18.11.2025 відповідач сплатив 27 443,28 грн згідно з претензією № 1.
4. ВИСНОВКИ СУДУ
4.1. Дослідивши представлені суду докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. 
4.2. Спір у справі виник у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань по своєчасній поставці товару. Так, відповідно до встановлених обставин справи сторони домовились, що відповідач поставить замовнику товар на загальну суму 219 900,00 грн до 30.08.2025.
4.3. Суд зазначає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).
4.4. Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
4.5. Відповідно до погоджених сторонами умов поставки така мала бути здійснена 30.08.2025. Вказана дата була суботою, вихідним днем, у зв`язку з чим крайній строк виконання зобов`язання переноситься на перший наступний робочий день – понеділок, 01.09.2025. Тому суд звертає увагу позивача, що прострочення на суму 219 000,00 грн настало з 02.09.2025 і тривало до 11.09.2025, до часу першої поставки товару, вартістю 45 456,00 грн. Після цього, з 12.09.2025 по 01.10.2025 існувало прострочення на суму 174 456,00 грн, адже 01.10.2025 поставлено другу партію товару, вартістю 174 456,00 грн.
4.6. Вказане спростовує підхід позивача до визначення періоду прострочення виконання зобов`язання по поставці вікон у період 31.08.2025 – 30.09.2025 на суму 219 900,00 грн.
4.7. Відповідно до п. 8.3 договору за порушення строку поставки товару постачальник сплачує пеню у розмірі 1 % ціни договору за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад сім днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % ціни договору.
4.8. Суд зауважує, що розмір пені у вказаній спірній ситуації не обмежується подвійною обліковою ставкою Національного Банку України, оскільки зобов`язання не є грошовим, а стосувалося поставки товару. Так, перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.
4.9. Сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання (позиція, наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2018 року у справі № 912/2483/17).
4.10. Тому суд здійснює перерахування пені за визначений період прострочення, на визначені суми прострочення та із застосуванням 1 % пені, передбаченого договором, за порушення виконання зобов`язання з поставки товару, яке не є грошовим. Так, за період 02.09.2025 - 11.09.2025 на суму 219 000,00 грн нараховано пеню в сумі 21 900,00 грн, 12.09.2025 - 01.10.2025 на суму 174 456,00 грн нараховано пеню в сумі 34 891,20 грн. Відповідно разом пеня становить 56 791,20 грн.
4.11. До того ж суд враховує, що відповідно до позиції позивача зі сплачених відповідачем коштів 18.11.2025 у погашення пені враховано 5 453,28 грн. Тому від перерахованої суми пені суд відмінусовує розмір сплаченої пені і отримує суму 51 337,92 грн, що менше від заявленого на 5 924,52 грн.
4.12. Із урахуванням зазначеного, суд стверджує про неправильність розрахунку, здійсненого позивачем, і про обґрунтований розмір пені - 51 337,92 грн.
4.13. Надаючи правову оцінку запереченням відповідача про те, що відсутня його вина у простроченні поставки, вартістю 174 456,00 грн, суд зазначає таке.
4.14. Так, сторона стверджує, що виробник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко» повідомив його про можливі затримки у поставці через об`єктивні обставини: у зв`язку з обмеженнями воєнного стану підприємство зазнає істотних труднощів у виробничій та логістичній діяльності, а саме: звільнення працівників, віком 18 - 22 у зв`язку з виїздом за кордон, регулярні переривання роботи через оголошення повітряних тривог, перебої у роботі постачальників комплектуючих та сировини, ускладнена логістика доставки продукції до замовників через блокпости, обмеження руху обмеження руху транспорту та ризики безпеки, перебої у постачанні профілів, склопакетів та фурнітури від суміжних виробників, зумовлені труднощами з імпортом, значне збільшення замовлень у поточному періоді, що призвело до додаткового навантаження на виробничі потужності.
4.15. Підтвердженням такого повідомлення є довідка Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Стеко» від 11.09.2025, яка була долучена до відповіді на претензію позивача від 12.11.2025. Однак, доказів надіслання її позивачу до моменту отримання претензії немає, так само як і відсутні докази повідомлення про затримки в виконанні строку поставки до 30.08.2025.
4.16. Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
4.17. Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
4.18. Тому описана поведінка виробника не віднесена законом до випадків непереборної сили.
4.19. Крім цього, договором сторони визначили, що з моменту виникнення обставин, які сторона, яка не може виконувати зобов`язання внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна упродовж трьох календарних днів повідомити іншу сторону у письмовій формі (п. 9.2 договору). А відповідно до п. 9.3 договору доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є сертифікат, який видається торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово – промисловими палатами.
4.20. Однак, ні сертифікату торгово-промислової палати, ні доказу письмового повідомлення про настання обставин непереборної сили відповідач не подав. Пояснення представника відповідача судовому засіданні 14.01.2026 про те, що повідомляв позивача в телефонному режимі, не відповідають критеріям належності та допустимості доказів в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.
4.21. Щодо листа торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, то відповідно до усталеної судової практики такий не можна вважати сертифікатом у розумінні ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні». Лист від 28.02.2022, яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію рф проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже цей лист не можна вважати сертифікатом у розумінні ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні". А також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого могли настати певні форс-мажорні обставини (постанови КГС ВС від 07.06.2023 у справі № 912/750/22; від 07.06.2023 у справі № 906/540/22; від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22, від 29.06.2023 у справі № 922/999/22; від 02.08.2023 у справі № 916/1788/22). 
4.22. Також відповідач стверджує, що він добровільно виконав монтаж металопластикових вікон, хоча договір і не передбачав такого обов`язку, що свідчить про добросовісність виконавця.
4.23. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
4.24. Неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку.
4.25. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.
4.26. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.
4.27. Так, відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
4.28. Суд також враховує, що Верховний Суд у справі № 915/2222/19 у постанові від 16.06.2021 вказує про те, що «суд може вирішити питання про зменшення розміру штрафних санкцій, процентів річних і за власною ініціативою, а не тільки за клопотанням заінтересованої особи, як помилково зазначає суд апеляційної інстанції».
4.29. Позивач не подав доказів здійснення монтажу відповідачем, водночас не подав доказів здійснення монтажу вікон жодним іншим підрядником / виконавцем і не заперечив факту експлуатації вікон, що неможливо без робіт по монтажу. Крім цього, у судовому засіданні 18.02.2026 представник позивача визнав факт монтажу вікон відповідачем.
4.30. Із пояснень відповідача вбачається, що намагаючись мінімізувати негативні наслідки для замовника, діючи сумлінно і відповідально, відповідач здійснив добровільно монтаж вікон, на підтвердження чого подав фотографії.
4.31. Так, Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
4.32. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
4.33. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
4.34. Суд зазначає, що подані відповідачем докази не відповідають критеріям належності і допустимості для підтвердження факту монтажу вікон і вартості здійснених робіт, а відповідно не є прямою підставою для зменшення неустойки саме на суму вартості таких робіт. Водночас самого факту монтажу вікон позивач не спростував, факту здійснення монтажу іншим суб`єктом також не підтвердив, обидві сторони погоджуються, що відповідач здійснив монтаж вікон. Тому більш вірогідною є обставина монтажу вікон відповідачем. 
4.35. Таким чином, обставина добровільного і добросовісного здійснення монтажу поставлених вікон відповідачем, що не було включено до умов і вартості договору, належать до обставин, які мають істотне значення для зменшення пені.
4.36. Добросовісність (п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року у справі № 390/34/17, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 04.10.2023 у справі № 567/1471/21).
4.37. Крім цього, істотне значення для покладення на відповідача відповідальності за поставку товару з порушенням строків, є незначна тривалість такого прострочення, адже відповідно до обставин справи першу поставку відповідач здійснив через 10 днів з дня прострочення, а наступну (остаточну) через 29 днів з дня виникнення прострочення.
4.38. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про доцільність зменшення пені на 50 % від правильно розрахованої суми пені, що становить 25 668,96 грн.
4.39. Здійснюючи розподіл понесених судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 6 678,86 грн покладається на відповідача. Суд зауважує, що розмір судового збору не зменшується на суму зменшеної пені.
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Пірамід Корп» (81470, Львівська область, Самбірський район, селище міського типу Дубляни, вулиця Шевченка, будинок 3А, ідентифікаційний код юридичної особи 39484237) на користь Пенітенціарної академії України (14000, чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Гонча, будинок 34, ідентифікаційний код 08571788) 25 668,96 грн пені та 6 678, 86 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
3. У задоволенні вимоги про стягнення 31 593,48 грн пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складене 19.02.2026.

Суддя Матвіїв Р.І.