ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/23216/21 Суддя (судді) першої інстанції: Т.В. Смішлива

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В :

До Луганського окружного адміністративного суду з Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/23216/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогами:
визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 09.06.2021 про перерахунок пенсії, викладеного у листі від 07.05.2021 за № 12354-10814-02/8-2600/21 за підписом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві О. Бойко щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії максимальним (граничним) розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату позивачу, пенсії за вислугу років без обмеження пенсії максимальним (граничним) розміром, на підставі довідки Прокуратури м. Києва № 18/123 від 02.03.2020 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, починаючи з 13.12.2019, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В обґрунтування вимог зазначено, що позивач отримує пенсію, відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Рішенням суду від 16.10.2020 у справі № 640/13329/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років на підставі довідки прокуратури міста Києва № 18/123 від 02.03.2020 з урахуванням раніше проведених виплат. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі №640/13329/20 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2020 змінено частково в мотивувальній частині. Абзац третій резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2020 змінено, доповнивши словами такого змісту: «виходячи з розрахунку 90 відсотків від місячної заробітної плати». Позивач звернулась до відповідача щодо виконання рішення суду. Однак, листом від 07.05.2021 за № 12354-10814-02/8-2600/21, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року у задоволенні позовної заяви відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження, призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач з 2010 року, у відповідності до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» отримувала пенсію за вислугу років.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2020 у справі № 640/13329/20 адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, викладене у листі № 2600-0311-8/65366 від 22 травня 2020 року про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років у зв`язку зі змінами розміру заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури міста Києва № 18/123 від 02 березня 2020 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13 грудня 2019 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки прокуратури міста Києва № 18/123 від 02 березня 2020 року з урахуванням раніше проведених виплат.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2021 у справі № 640/13329/20 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року змінено частково в мотивувальній частині; абзац третій резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року змінено, доповнивши словами такого змісту: «виходячи з розрахунку 90 відсотків від місячної заробітної плати»; в іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 жовтня 2020 року залишено без змін.
Позивачка звернулась до відповідача із заявою від 05.05.2021 про надання відповіді на заяв від 03.03.2021, 05.05.2021, якими просила здійснити перерахунок пенсії без обмеження максимальним розміром.
Листом від 07.05.2021 за № 12354-10814-02/8-2600/21, позивачу відмовлено у перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром.
Наведене зумовило на звернення до суду з даним позовом. 
Предметом спору у цій справі є наявність правових підстав для перерахунку пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що відповідач діяв правомірно, позаяк стосовно осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів у статті 2 Закону № 3668, зокрема, Закону України «Про прокуратуру» на час здійснення такого перерахунку застосовуються обмеження у разі перевищення максимального розміру.
Що стосується вимог позивача про визнання протиправним та скасування розпорядження, що викладене у листі від 07.05.2021, суд зауважив, що зміст листа за результатами розгляду заяви позивача щодо роз`яснення, вказує, що цей лист є відповіддю на звернення позивача та не є управлінськім рішенням, яке породжує для позивача юридичні наслідки та не впливає на обсяг прав та обов`язків позивача, а є лише фізичним носієм інформації. 
Натомість, позивач вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, оскільки пенсія позивачу призначена у лютому 2010 року, тобто, до 01.01.2016, тому не можуть бути застосовані до пенсії позивача норми абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014. Також, апелянт наголошує на тому, що рішенням суду у справі № 640/5507/21 визначено право на перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру. 
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року, визначалися Законом України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ).
Зокрема, статтею 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина тринадцята цієї статті).
Частина вісімнадцята статті 50-1 Закону України № 1789-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року), передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Згідно з частиною тринадцятою статті 50-1 Закону №1789-ХІІ (в редакції Закону від 08.07.2011 №3668-VІ), обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
За змістом статті 2 Закону № 3668-VI (який набрав чинності 1 жовтня 2011 року), максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону №1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.
При цьому, абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI, встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Абзацом другим цього пункту, визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.
На думку колегії суддів, положення пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.
Закон №1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Ураховуючи наведене, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII, питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.
Верховний Суд у постанові від 21 грудня 2021 року у справі № 580/5962/20 сформулював правовий висновок, відповідно до якого, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом №3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону №1789-ХІІ, а з 14 жовтня 2014 року - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону №1697-VII.
Як свідчать матеріали справи, внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний.
Відтак, на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, тому, позовні вимоги у частині здійснення перерахунку пенсії без обмеження її максимальним розміром є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Під час апеляційного перегляду, колегією суддів також враховується правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі № 460/144/21.
Висновки Верховного Суду, є обов`язковими для врахування судом та їх застосування у подібних правовідносинах. 
Щодо доводів апелянта про те, що рішенням суду у справі № 640/5507/21 визначено право позивача на перерахунок пенсії без обмеження її максимального розміру, колегія суддів зазначає, що судове рішення фіксує стан правовідносин (спірні правовідносини) на конкретний момент і не може захищати права особи на майбутнє та на невизначений часовий проміжок. 
З урахуванням наведеного, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, а доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Судові витрати розподілу не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 березня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді В.В. Кузьменко 

Я.М. Василенко