Кропивницький апеляційний суд

№ провадження 11-кп/4809/158/26 Головуючий у суді І-ї інстанції  ОСОБА_1  
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду         ОСОБА_2  

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026   м. Кропивницький 
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі: 
Головуючого - судді ОСОБА_2 , 
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
за участю прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , 
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , 
захисника – адвоката ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №12019120190000668 від 07.09.2019 року, за апеляційною скаргою керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 , та апеляційними скаргами із доповненням обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника – адвоката ОСОБА_10 на вирок Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року.
Цим вироком:
ОСОБА_11 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паліївка, Маловисківського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із професійно – технічною освітою, не працюючого, неодруженого, не маючого утриманців, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим та призначено покарання за п.2 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з дня набрання вироком законної сили.
Зараховано до часу відбуття покарання ОСОБА_11 строк перебування під вартою з часу затримання, з 19 год. 14 хв. 12 вересня 2019 року до дня набрання вироком законної сили день за день. 
Запобіжний захід ОСОБА_11 по день набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_11 визнано винним в умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, а саме - малолітній дитині, за таких підстав.
Так, ОСОБА_11 в період з 22.08.2019 по 07.09.2019 спільно проживав з ОСОБА_12 та двома її малолітніми дітьми: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .
В ході спільного проживання ОСОБА_11 дратував плач малолітнього ОСОБА_14 , в результаті чого, останній знущався над дитиною в різні способи, спричиняючи їй фізичний біль та тілесні ушкодження. Це призвело до того, що через постійний плач дитини 07.09.2019 ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що ОСОБА_14 через малолітній вік після отримання таких тілесних ушкоджень помре, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді позбавлення життя дитини, не маючи обов`язковою метою убивства малолітнього ОСОБА_14 , однак свідомо припускаючи настання смерті останнього, у період часу з 08:00 год. по 15:00 год., перебуваючи на території власного домоволодіння за вищевказаною адресою, взявши малолітнього ОСОБА_14 за обличчя, декілька разів вдарив його головою об стіну. В результаті протиправних дій ОСОБА_11 07 вересня 2019 року близько 18:00 год. настала смерть малолітнього ОСОБА_14 від закритої черепно - мозкової травми: забій речовини головного мозку, крововилив під тверду та павутинну мозкові оболонки, перелом кісток склепіння та основи черепа, що ускладнилось розвитком набряку головного мозку та здавленням життєво важливих стовбурових структур, вказані тілесні ушкодження відповідно до висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 835 від 10.10.2019 перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.
Таким чином, ОСОБА_11 у результаті постійних знущань та подальшого вбивства малолітнього ОСОБА_14 , відповідно до висновку експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації № 835 від 10.10.2019, умисно спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді:
- тяжкої закритої черепно - мозкової травми: забій речовини головного мозку, крововиливи під павутинну та тверду мозкові оболонки, перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив в м`яких тканинах, садно в ділянці лоба справа, садно в ділянці верхньої повіки лівого ока, синець в ділянці голови справа з переходом на скроневу ділянку, виличну ділянку, верхню та нижню повіку правого ока та ділянку правої щоки, синець в ділянці обличчя зліва, в ділянці верхньої повіки лівого ока з переходом на скроневу та виличну ділянки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння;
- синців в ділянці правого коліна по передньо - зовнішньої поверхні, у верхній третині правої гомілки по передньо - внутрішній поверхні, в ділянці лівого коліна по передньо - внутрішній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень;
- опіку в ділянці передньої поверхні грудної клітини, в середній третині зліва, по середній ключичній лінії, опіку в ділянці нижньої третини правого стегна по передньо - зовнішній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді довічного позбавлення волі. При призначенні покарання врахувати обставину, що обтяжує покарання ОСОБА_11 , - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. В іншій частині вирок залишити без змін.
Свої вимоги обґрунтував тим, що ухвалюючи вирок, суд першої інстанції прийшов до висновку, що перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину, зазначене у обвинувальному акті, як обставина що обтяжує покарання обвинуваченого, в результаті судового розгляду підтвердження не знайшло. В порушення приписів Закону висновки суду є суперечливими та непослідовними. Колегія суддів, вказуючи, що обставина, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, не знайшла свого підтвердження, одночасно встановлює фактичні обставини, що визнано судом доведеними, а саме, що ОСОБА_11 знущався над дитиною в різні способи, спричиняючи їй фізичний біль та тілесні ушкодження та у подальшому 07.09.2019, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме - малолітній дитині.
Вказує, що Унаслідок протиправних дій ОСОБА_11 настала смерть потерпілої дитини - ОСОБА_14 від закритої черепно-мозкової травми, що відповідно до висновку експерта перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням смерті. Про жорстокість, холоднокровність та безпощадність дій ОСОБА_11 свідчать тілесні ушкодження на тілі дитини. Нелюдськими діями ОСОБА_11 малолітньому ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження. Вказане свідчить про безжалісність та звірство скоєного злочину, що підкреслює відсутність співчуття, милосердя та людської моралі в обвинуваченого ОСОБА_11 . Обставини вчинення злочину також вказують на його особливу тяжкість та свідчать про необхідність призначення обвинуваченому найсуворішого виду покарання - довічного позбавлення волі.
Крім того, вказав, що всупереч вимогам ч. 1 ст. 65 КК України судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_11 за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі не враховано в повній мірі ступінь тяжкості вчиненого злочину, невідворотність наслідків, що настали, у виді смерті дитини, особу винного та обставину, що обтяжує покарання.
Так, ОСОБА_11 раніше не судимий, не одружений, офіційно не працюючий, за місцем проживання характеризується як працьовитий і товариський, але водночас як грубий, некоректний у спілкуванні з оточуючими, неврівноважений. Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_11 , є вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується у тому числі показаннями потерпілої ОСОБА_12 . В порушення вимог ч. 1 ст. 65 та п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України судом першої інстанції зазначену обставину не враховано при призначенні покарання обвинуваченому, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначив, що у кримінальному провадженні не встановлено жодних обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_11 , що передбачені ст. 66 КК України. Ні каяття, ні визнання вини, жалю за скоєним, навіть мізерного шкодування, абсолютно нічого. Лише бажання уникнути відповідальності. Судом першої інстанції не враховано, що внаслідок вчинення ОСОБА_11 злочину настали тяжкі та незворотні наслідки у виді смерті малолітньої дитини. Враховуючи співмешкання матері з обвинуваченим, ОСОБА_11 фактично перебував з ОСОБА_14 у сімейних відносинах та мав обов`язок навпаки - дбати та захищати свою родину. Натомість обвинувачений умисно позбавив життя малолітню дитину, усвідомлюючи її вік, безпорадність і неможливість захистити себе.
Також, поза увагою суду залишилась і посткримінальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_11 , який заперечуючи упродовж 6 років судового розгляду свою винуватість та причетність до вчинення умисного вбивства малолітньої дитини, нахабно, з метою уникнення кримінальної відповідальності, намагався перекласти провину на потерпілу ОСОБА_12 - матір, яка втратила 8-місячне немовля через жорстокі та аморальні дії обвинуваченого, та зазначав, що тілесні ушкодження могла спричинити саме остання.
При цьому, поза увагою суду залишились встановлені висновками судово-медичних експертиз тілесні ушкодження у вигляді опіків передньої поверхні грудної клітини та правого стегна, які утворились у строк близько (понад) 5-6 діб до моменту настання смерті. Тобто, що саме маленькій, беззахисній дитині прийшлося пережити за її коротке та стражденне життя. Хоча досудовим розслідуванням і не встановлено походження цих опіків, однак, відповідно до показів свідків, до проживання ОСОБА_12 із ОСОБА_15 ані лікар, ані представники міської ради подібного не спостерігали, дитина була доглянута і фізично здорова.
Отже, обвинувачений не вважає свої кримінально карані дії протиправною поведінкою та не надає їм критичної оцінки, не погоджується з оцінкою цих дій як суспільно-небезпечних, не засуджує їх, тим самим не висловлює готовності понести за вчинене передбачену законом відповідальність.
Враховуючи викладене, обставини злочину, особу обвинуваченого, невизнання ним вини, обставину, що обтяжує покарання, вважає, що виправлення ОСОБА_11 та попередження вчинення нових тяжких злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства довічно.
Довічне позбавлення волі є єдиним необхідним і справедливим видом покарання, яке відповідає ступеню тяжкості злочину, особі винного, а також цілям кримінального покарання - карі, виправленню засудженого та запобіганню новим злочинам.
Натомість призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років є явно несправедливим та надто м`яким покаранням для обвинуваченого, непропорційним до вчиненого діяння та не відповідає меті покарання.

В апеляційній скарзі захисник – адвокат ОСОБА_10 просив скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_11 складу злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України. Свої вимоги обґрунтував тим, що судом першої інстанції в повній мірі не було надано оцінку доказів, а саме допиту потерпілої - ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні суду пояснила, що у 2019 року познайомилась з ОСОБА_11 і з серпня стали спільно проживати втрьох - вона сама, її син, ОСОБА_11 та його мати. Секмедин погано ставився до дитини - його дратував плач дитини і заважав йому спати. ОСОБА_11 висловлював невдоволення дитиною і погрози на її адресу. 07.09.2019 року вона побачила на обличчі і на голові сина ОСОБА_16 синці. Вона сама не бачила як ОСОБА_11 бив дитину. ОСОБА_11 пояснював, що під час прогулянки дитина випала з коляски. 06.09.2019 року вона особисто бачила як ОСОБА_11 тричі вдарив дитину головою об шафу і після цього бачила у дитини шишку на лобі. Свої дії ОСОБА_11 пояснював їй тим, що дитина дратувала його, тому що плакала. Вказав, що допит потерпілої відрізняється від свідчення свідка ОСОБА_17 , яка суду повідомила, що з 2014 року працює старостою Паліївського старостинського округу Маловисківської міської ради. Знає сім`ю ОСОБА_18 проживала у с.Паліївка по вулиці Шкільній разом зі своєю мамою та двома дітьми - Рак та ОСОБА_14 . У ОСОБА_12 розумова відсталість - вона не завжди могла дати раду сім`ї, діти не завжди охайні, однак сім`я гідна - ОСОБА_19 виконувала усі вказівки фельдшера та працівників. Діти були одягнуті, нагодовані. Потерпіла ОСОБА_12 говорила суду неправду, оскільки вказала, що психічними захворюваннями вона не страждає, але розумова відсталість є одним з видів психічної хвороби. Не перевірялися свідчення потерпілої під час досудового розслідування. Під час проведення досудового розслідування не ставилося питання про призначення судової психологічної експертизи. Крім того, судом не встановлено, яка ступень розумової відсталості у потерпілої ОСОБА_12 .
Зазначає, що не було залучено експерта психолога та відповідно не призначалася психологічна експертиза. Сторона обвинувачення повинна була б поставити питання: - які психологічні особливості має процес показів ОСОБА_12 під час проведення відеозапису; - виходячи з запису допиту ОСОБА_12 , чи можна вказати її покази являються щирими, а в яких присутні психологічні ознаки неповноти чи нещирості(брехні)?
Захистом не було заявлено клопотання про призначення психологічної експертизи, тому що згідно зі статтею 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Також зазначив, що неповнота судового розгляду полягає в тому, що ОСОБА_11 в період з 22.08.2019 по 07.09.2019 не проживав спільно з ОСОБА_12 та двома її малолітніми дітьми: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 . Не було перевірено показання ОСОБА_12 . Чи дійсно можна було перевірити її показання, чи являються вона щирими, а в яких присутні психологічні ознаки неповноти чи нещирості(брехні)? Не призначена психологічна експертиза. Не надані стороною обвинувачення медичні документи психічного захворювання потерпілої ОСОБА_12 . Вказав, що було формальне проведення перевірки за заявою ОСОБА_11 щодо його побиття під час перебування в органах поліції.

В своїй апеляційній скарзі із доповненням обвинувачений ОСОБА_11 ставить аналогічні вимоги та мотивує як і в апеляційній скарзі захисника. При цьому вказує, що його кримінальну справу було сфабриковано слідчими та було його право на захист.

Заслухавши доповідача, прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого, обвинуваченого ОСОБА_11 та його захисника ОСОБА_10 , які підтримали подані апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судове слідство в частині дослідження висновків експертів, протоколу аудіо-відеоконтролю особи від 06.11.2019 року та додатку до протоколу, стенограми до диску №84-т, характеризуючих матеріалів на ОСОБА_11 , зокрема характеристики на нього з місця проживання, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги захисника та обвинуваченого із доповненням не підлягають задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначеного покарання, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_11 ознак кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.
Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за п.2 ч.2 ст.115 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та зазначив, що на час затримання мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . Вказав, що знайомий з ОСОБА_20 . Познайомився з нею 22 серпня 2019 року, коли на прохання знайомого прийшов до неї допомагати копати картоплю на території її садиби. Вказав, що вони з ОСОБА_20 не були співмешканцями і не проживали з нею однією сім`єю без реєстрації шлюбу. 26 серпня ОСОБА_19 прийшла до нього додому і вони пили чай і наступного разу 6 вересня 2019 року близько 17 год. ОСОБА_21 прийшла до нього на подвір`я з двома дітьми – ОСОБА_19 та ОСОБА_22 . Він на той час якраз виходив з дому, щоб іти до с.Мала Виска зустрічати автобус з Кропивницького, яким приїжджала його мати. Він пояснив куди іде і вона запропонувала іти з ним. Він погодився. Вони залишили коляску у його знайомих і пішли з дитиною - ОСОБА_22 зустрічати автобус. Зустріли його мати, скупилися в магазині і на таксі приїхали додому. Мати сказала, щоб не пускати ОСОБА_19 з дитиною додому, і вона залишилась ночувати у нього. Зателефонували до знайомих і ті привели старшого сина - ОСОБА_19 . Сіли і вечеряли до 23 год. Зранку його розбудила його мати і він побачив, що ОСОБА_23 спить біля нього. Дитина спала у колясці у іншій кімнаті. Мати послала його за каструлею до іншої хати і сказала ще взяти у сусідки молока для дитини. Повернувся близько 8 год. Мати послала його у магазин по хліб і сказала купити морозива старшому сину ОСОБА_24 . ОСОБА_25 до магазину. Повернувшись, допомагав матері закривати банки з консервацією. При цьому порізав руку розбитою банкою і витирав кров зі своєї руки рушником. Мати та ОСОБА_19 обідали і вживали алкоголь. Мати сказала, що прийде мати ОСОБА_19 . Сам він не вживав алкоголь. Прийшли знайомі і усі вони обідали і вживали алкоголь. Вийшов покурити. На подвір`ї побачив коляску з ОСОБА_22 , який лежав обличчям донизу. Взяв дитину і заніс до хати і віддав ОСОБА_19 . Потім побачив, що дитина лежить на ліжку. Спитав, що сталось з дитиною. ОСОБА_19 відповіла, що нічого. Її мати також спитала чого та накрила дитину ковдрою з головою. Він підняв ковдру і вони побачили у дитини на лобі велику "шишку". Ручки і ніжки у дитини почали синіти, вона почала хрипіти. На його запитання ОСОБА_19 сказала, що все нормально, у дитини мабуть "носик забитий". Мати ОСОБА_19 почала на неї кричати. Він запропонував звернутись у скору медичну допомогу. Пішли до магазину з дитиною. Близько 16 год. 30 хв. подзвонили у скору медичну допомогу. Дитину забрали до машини. Потім повідомили, що у дитини зупинилось серце. ОСОБА_19 знепритомніла. Їй почали надавати допомогу, а труп дитини дали йому. Він з дитиною пішов додому і розповів присутнім, що дитина померла. Згодом приїхала скора і працівники поліції. Повідомив, що тілесних ушкоджень він дитині не наносив, не купав, один раз лише брав дитину на руки – коли йому дали її вже мертвою. 
Крім того, повідомив, що не проживав з ОСОБА_12 однією сім`єю та не допомагав ОСОБА_19 купати сина ОСОБА_22 . Опіки на тілі дитини не бачив. Звідки на тілі дитини утворились тілесні ушкодження, які призвели до його смерті не знає. В дебатах додатково повідомив, що вважає, що смертельну травму дитина отримала тоді, коли ОСОБА_12 упустила дитину і та впала на подвір`ї, а ОСОБА_12 впала на неї зверху. Як ОСОБА_19 купала дитину він не бачив. Додав, що він тілесні ушкодження на дитині побачив близько 14 год. На його запитання ОСОБА_19 не повідомила звідки тілесні ушкодження. До швидкої медичної допомоги подзвонила продавчиня, так як він не міг в силу емоціонального стану. 
Також повідомив, що ніяких відносин з ОСОБА_12 не мав, як чоловік і жінка разом не проживали. Повідомив, що 12.09.2019 року працівники поліції застосовувати до нього заборонені засоби слідства і примушували визнавати вину, але він не визнав. На його запитання з приводу тілесних ушкоджень у дитини ОСОБА_19 йому говорила, що дитина часто випадала з коляски. Ставлення ОСОБА_19 до дитини було халатне. І їй дитина не була потрібна, а потрібні були лише гроші.

Незважаючи на невизнання вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_11 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями потерпілої ОСОБА_26 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що у 2019 року познайомилась з ОСОБА_11 і з серпня стали спільно проживати втрьох – вона сама, її син, ОСОБА_11 та його мати. ОСОБА_11 погано ставився до дитини - його дратував плач дитини і заважав йому спати. ОСОБА_11 висловлював невдоволення дитиною і погрози на її адресу. 07.09.2019 року вона побачила на обличчі і на голові сина ОСОБА_16 синці. Сама не бачила як ОСОБА_11 бив дитину. Останній пояснював, що під час прогулянки дитина випала з коляски. 06.09.2019 року вона особисто бачила як ОСОБА_11 тричі вдарив дитину головою об шафу і після цього бачила у дитини шишку на лобі. Свої дії ОСОБА_11 пояснював їй тим, що дитина дратувала його, тому, що плакала.
Крім того, повідомила, що психічними захворюваннями вона не страждає, навчалась у звичайній школі. Її сім`я перебувала на обліку у Службі у справах дітей як сім`я, що перебуває у складних життєвих обставинах. Синці, що вона їх бачила на голові дитини, були синього кольору. Синець на лобі дитини був великий.

- показаннями свідка ОСОБА_27 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що працює завідуючою Паліївського фельдшерсько-акушерського пункту і обслуговує жителів с.Паліївка, зокрема здійснювала і патронатний супровід дітей в сім`ї ОСОБА_28 . ОСОБА_12 на той час проживала з двома малолітніми дітьми та своєю матір`ю. 14.08.2019 року вона приходила до них додому і робила щеплення малолітньому ОСОБА_14 . Наступного дня знову відвідувала сім`ю – перевіряла реакцію дитини на щеплення. 27.08.2019 року відвідала сім`ю і мати ОСОБА_12 повідомила, що ОСОБА_12 з двома дітьми 24.08.2019 року (на День Незалежності України) перейшла жити до співмешканця ОСОБА_29 . Після цього не бачила ні ОСОБА_12 , ні дітей. 7.09.2019 року (це була субота) вона зранку від людей почула, що хлопчик ( ОСОБА_30 ) помер. Може повідомити, що дитина на той час була фізично здоровою. Дитина народилась хоча і недоношеною, але на той час була здоровою. На запитання захисника повідомила, що знала сім`ю ОСОБА_28 . ОСОБА_12 не дуже грамотна, зокрема не могла порахувати гроші, але нормальна. Діти були доглянуті та нагодовані.

- показаннями свідка ОСОБА_31 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що працює начальником Служби у справах дітей Маловисківської міської ради Кіровоградської області. Знає сім`ю ОСОБА_28 . Сім`я на протязі року до вказаних подій перебувала на обліку Служби у справах дітей як сім`я, що знаходиться у складних життєвих обставинах у зв`язку з поганим матеріальним забезпеченням. Станом на 2019 рік ОСОБА_28 проживала у с. Паліївка зі своєю матір`ю та на той час 2 дітьми. У зв`язку з перебуванням на обліку, сім`ю відвідували працівники Служби у справах дітей 2-3 рази на місяць. Все було у межах норми – сім`я, хоч і була бідна, але діти були одягнуті, нагодовані. Про смерть ОСОБА_32 йому стало відомо у вересні 2019 року від працівників поліції, у зв`язку з розслідуванням факту смерті дитини. На запитання захисника про те як довго сім`я перебувала на обліку та у чому полягала робота з сім`єю свідок повідомив, що сім`я перебувала на обліку близько року, робота Служби полягала в обстеженнях умов проживання та виховання дітей зі складанням відповідних актів, проведенням бесід з матір`ю дітей фахівцем з соціальної роботи. На запитання захисника про те, чи ставилось питання про вилучення дітей з сім`ї, відповів, що таке питання не ставилось через відсутність підстав. Сім`я була на обліку через погане матеріальне становище, а не через неналежне виконання батьківських обов`язків.

- показаннями свідка ОСОБА_17 , яка в судовому засіданні суду першої інстанції пояснила, що з 2014 року працює старостою Паліївського старостинського округу Маловисківської міської ради. Знає сім`ю ОСОБА_18 проживала у с.Паліївка по вулиці Шкільній разом зі своєю мамою та двома дітьми – Рак та ОСОБА_14 . Сім`я перебувала на обліку як така, що знаходиться у скрутних матеріальних умовах. Сім`ю відвідували і вона, і завідуюча фельдшерсько-акушерського пункту, і працівники Служби у справах дітей. У ОСОБА_12 розумова відсталість – вона не завжди могла дати раду сім`ї, діти не завжди охайні, однак сім`я гідна – ОСОБА_19 виконувала усі вказівки фельдшера та працівників. Діти були одягнуті, нагодовані. На дітях слідів побоїв вона не бачила, і не чула, щоб хтось бив дітей у сім`ї. З серпня 2019 року дізналась, що ОСОБА_19 з дітьми переїхала жити до співмешканця – ОСОБА_11 на АДРЕСА_1 . За новою адресою сім`ю вона не відвідувала – не встигла. Про смерть ОСОБА_32 їй стало відомо від мешканців села. Обставин смерті дитини не знає - люди казали, що дитина померла тому що випала з дитячої коляски. ОСОБА_11 знає з дитинства, і його і його сім`ю. Охарактеризувала ОСОБА_11 з позитивної сторони – учасник антитерористичної операції, не працював офіційно, але працював за наймом. Скарг від односельців на нього не надходило.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_11 , і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 12019120190000668, зареєстрованого о 22 год. 08 хв. 07 вересня 2019 року, згідно якого 07.09.2019 року до Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від фельдшера Маловисківської ЦРЛ про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18:25 за адресою: АДРЕСА_1 померла дитина - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Кримінальне правопорушення попередньо кваліфіковане за статтею 166 КК України (т.1, а.с.135);
- рапортом помічника чергового СРПП № 3 Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_33 про прийняття та реєстрацію 07.09.2019 року заяви фельдшера Маловисківської ЦРЛ про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18:25 за адресою: АДРЕСА_1 померла дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1 а.с.136);
- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 12019120190000668, зареєстрованого о 22 год. 08 хв. 07 вересня 2019 року, згідно якого 07.09.2019 року до Маловисківського ВП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від фельдшера Маловисківської ЦРЛ про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 о 18:25 за адресою: АДРЕСА_1 померла дитина ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Досудовим розслідуванням встановлено, що невідома особа, маючи злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя малолітнього ОСОБА_14 , діючи цілеспрямовано та рішуче, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді позбавлення життя дитини, свідомо припускаючи настання смерті останнього, умисно спричинила малолітньому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно - мозкової травми, перелому основи та склепіння черепу, що перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням його смерті. Кримінальне правопорушення кваліфіковане за пунктом 2 частини 2 статті 115 КК України. Підозру повідомлено ОСОБА_11 (т.1 а.с.13);
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.09.2019 року, яким зафіксоване прийняття оперативним уповноваженим СКП ВП № 2 Солом`янського УП ГУНП у м.Києві капітаном поліції ОСОБА_34 заяви від ОСОБА_12 про те, що 06.09.2019 року вдень за адресою: АДРЕСА_1 співмешканець заявниці ОСОБА_35 спричинив тілесні ушкодження її дитині - малолітньому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у результаті чого ІНФОРМАЦІЯ_4 останній помер (т.1, а.с.141, зворот); 
- протоколом огляду місця події від 07.09.2019 року з фото таблицею – яким зафіксовано хід та результати огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . В ході огляду подвір`я садиби встановлено огородження подвір`я від вулиці металевим арканом, відсутність хвіртки. Зазначено про те, що територія подвір`я має ґрунтове та частково трав`янисте покриття. Протоколом зафіксовано виявлення на відстані 7 м. справа від входу до будинку дитячої коляски сірого кольору та констатовано, що зліва від коляски трав`янисте покриття, справа – ґрунтове покриття (т.1 а.с.143-146); 
- протоколом огляду місця події від 07.09.2019 року з фото таблицею – яким зафіксовано хід та результати огляду домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Протоколом відображено результати огляду одноповерхової будівлі. У одній із кімнат, позначеної як «гостьова», на ліжку, що знаходиться ліворуч від входу до кімнати, знаходиться дерев`яне односпальне ліжко. Виявлено труп дитини - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Труп знаходиться у лежачому положенні на спині, одягнутий у рожеву кофту та штани. Оглядом тіла трупа виявлено на обличчі справа в районі правого виска та на щоці справа посиніння (т.1, а.с.147-151); 
- протоколом обшуку від 12.09.2019 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яким виявлено та вилучено ганчірку зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров, в кухні виявлено та вилучено дитячий комбінезон сірого кольору з зображенням зайця, на якому виявлено сліди речовини бурого кольору, схожої на кров, також на кухні виявлено та вилучено ганчірку зі слідами речовини бурого кольору, схожої на кров (т.1, а.с.152-160);
- протоколом та відеозаписом слідчого експерименту від 12.09.2019 року за участю потерпілої ОСОБА_12 . В ході експерименту потерпіла ОСОБА_12 в присутності понятих та спеціаліста – експерта КОБ «СМЕ» спочатку розповіла, а згодом за допомогою ляльки показала, як 06.09.2019 року близько 19 год. ОСОБА_11 взяв лівою рукою за тулуб її малолітнього сина - ОСОБА_14 та два рази вдарив головою об стіну. Крім того, ОСОБА_12 розповіла, як 07.09.2019 року близько 11 год. ОСОБА_11 повернувся з її малолітнім сином - ОСОБА_14 після прогулянки з тим. Розповіла і показала на ляльці, що побачила на обличчі - на щоці, на лобі, на щічках дитини садна. На її запитаннях про походження ушкоджень у дитини ОСОБА_11 повідомив, що не знає, сказав, що дитина напевно впала з коляски. Розповіла, що після цього у неї з ОСОБА_36 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_11 підійшов до дитини, яка лежала на ліжку та наніс їй своєю правою рукою по правій руці дитини удар. Після розповіді показала ці удари на ляльці уточнивши на запитання їх кількість, локалізацію та механізм нанесення. На запитання про опіки на тілі дитини повідомила, що бачила їх у середу, перед описаними подіями, однак не знає їх походження (т.1, а.с.161-166); 
- копією свідоцтва про народження ОСОБА_37 ОСОБА_14 , відповідно до якого той народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Мала Виска, Кіровоградської області. Батьками дитини вказані ОСОБА_38 та ОСОБА_12 (т.1, а.с.167); 
- висновком судово - медичної експертизи №835 від 10.10.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, відповідно до якого на тілі трупа ОСОБА_14 мають місце тілесні ушкодження у вигляді: тяжкої закритої черепно - мозкової травми: забою речовини головного мозку, крововиливів під павутинну та тверду мозкові оболонки, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів в м`яких тканинах, садна в ділянці лоба справа, садна в ділянці верхньої повіки лівого ока, синця в ділянці голови справа з переходом на скроневу ділянку, виличну ділянку, верхню та нижню повіку правого ока та ділянку правої щоки, синця в ділянці обличчя зліва, в ділянці верхньої повіки лівого ока з переходом на скроневу та виличну ділянки, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння; синців у ділянці правого коліна по передньо - зовнішньої поверхні, у верхній третині правої гомілки по передньо - внутрішній поверхні, в ділянці лівого коліна по передньо - внутрішній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень; опіку в ділянці передньої поверхні грудної клітини, в середній третині зліва, по середній ключичній лінії, опіку в ділянці нижньої третини правого стегна по передньо - зовнішній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. 
Тілесні ушкодження у вигляді тяжкої закритої черепно - мозкової травми: забою речовини головного мозку, крововиливів під павутинну та тверду мозкові оболонки, переломів кісток склепіння та основи черепа, крововиливів в м`яких тканинах, садна в ділянці лоба справа, садна в ділянці верхньої повіки лівого ока, синця в ділянці голови справа з переходом на скроневу ділянку, виличну ділянку, верхню та нижню повіку правого ока та ділянку правої щоки, синця в ділянці обличчя зліва, в ділянці верхньої повіки лівого ока з переходом на скроневу та виличну ділянки утворились внаслідок неодноразового локального травматичного контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що вірогідно мав пласку широку поверхню, індивідуальні властивості якої в пошкодженнях не відобразились, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням смерті і у живих осіб мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння.
Тілесні ушкодження у вигляді синців у ділянці правого коліна по передньо - зовнішній поверхні, у верхній третині правої гомілки по передньо-внутрішній поверхні, в ділянці лівого коліна по передньо-внутрішній поверхні, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень, утворились внаслідок контакту з тупим об`єктом (об`єктами), що мав обмежену контактуючу поверхню, індивідуальні властивості якої в пошкодженнях не відобразились, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають і мають ознаки легких тілесних ушкоджень; Тілесні ушкодження у вигляді опіку в ділянці передньої поверхні грудної клітини, в середній третині зліва, по середній ключичній лінії, опіку в ділянці нижньої третини правого стегна по передньо - зовнішній поверхні, в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Вищевказані тілесні ушкодження утворились за життя потерпілого, при цьому ушкодження у ділянці голови, окрім садна у ділянці лоба справа, та синців у ділянці правого та лівого колін та у верхній третині лівої гомілки утворились незадовго до моменту настання смерті. Садно в ділянці лоба справа та опіки передньої поверхні грудної клітини та правого стегна утворились у строк близько (понад) 5-6 діб до моменту настання смерті; 
Виключається можливість утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкоджень від падіння потерпілого з висоти 1 м. (т.1, а.с.169-175);
- висновком судово - медичної токсикологічної експертизи №3290 від 13.09.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, відповідно до якого в крові від трупа ОСОБА_14 , 2019 року народження не виявлені метиловий, етиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий та аліловий спирти.( т.1 а.с.175- зворот);
- висновком судово - медичної гістологічної експертизи №1422/1423 від 20.09.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації на запитання про підтвердження діагнозу ОСОБА_14 , 2019 року народження та прижиттєвості ушкоджень, давність ушкоджень, відповідно до якого деякі морфологічні ознаки, що зустрічаються при шоковій реакції, крововилив під м`яку мозкову оболонку, крововиливи на та під твердою мозковою оболонкою. Крововилив в м`які тканини голови, набряк мозку, Усі ушкодження орієнтовним терміном утворення приблизно 3-5 годин (т.1 а.с.176-177);
- висновком судово - медичної експертизи №589 від 11.08.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, зразка рідкої крові трупа ОСОБА_14 , 2019 року народження. Кров трупа малолітнього ОСОБА_14 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с.179-180);
- висновком судово - медичної експертизи №703 від 05.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, зразка рідкої крові ОСОБА_11 . Кров ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0 (т.1 а.с.182-183);
- висновком судово - медичної експертизи №665 від 05.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, речових доказів по матеріалах кримінального провадження № 12019120190000668 від 07 вересня 2019 року по факту умисного вбивства малолітнього ОСОБА_14 , 2019 року народження. Кров трупа малолітнього ОСОБА_14 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. На ганчірці, вилученій зі столу а прихожій при огляді місця події об`єкта (об`єкти 1,2) знайдено кров людини. При визначенні групової належності в цих об`єктах виявлено антигени А і Н що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени, або груп Ав та 0ав. Таким чином кров на ганчірці може походити від потерпілого ОСОБА_14 , при цьому можливість домішки крові підозрюваного ОСОБА_11 не виключається (т.1 а.с.185-187); 
- висновком судово - медичної експертизи № 664 від 05.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, речових доказів по матеріалах кримінального провадження кримінального провадження № 12019120190000668 від 07 вересня 2019 року по факту умисного вбивства малолітнього ОСОБА_14 , 2019 року народження. Кров трупа малолітнього ОСОБА_14 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. На ганчірці білого кольору, вилученій з груби в кухні при огляді місця події об`єкта знайдено кров людини. При визначенні групової належності в цих об`єктах виявлено антигени А і Н що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени, або груп Ав та 0ав. Таким чином кров на ганчірці може походити від потерпілого ОСОБА_14 , при цьому можливість домішки крові підозрюваного ОСОБА_11 не виключається (т.1, а.с.189-191);
- висновком судово - медичної експертизи № 666 від 05.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, речових доказів по матеріалах кримінального провадження кримінального провадження № 12019120190000668 від 07 вересня 2019 року по факту умисного вбивства малолітнього ОСОБА_14 , 2019 року народження. Кров трупа малолітнього ОСОБА_14 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. На дитячому комбінезоні, вилученому з ліжка в кухні при огляді місця події об`єкта знайдено кров людини. При визначенні групової належності в цих об`єктах виявлено антигени А і Н, що свідчить про походження крові або від однієї особи групи Ав з супутнім антигеном Н, або від декількох осіб, організмам яких притаманні ці антигени , або груп Ав та 0ав. Таким чином кров на дитячому комбінезоні, вилученому з ліжка в кухні, може походити від потерпілого ОСОБА_14 , при цьому можливість домішки крові підозрюваного ОСОБА_11 не виключається (т.1, а.с.193-195); 
- висновком судово - медичної експертизи № 702 від 12.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, речових доказів по матеріалах кримінального провадження кримінального провадження № 12019120190000668 від 07 вересня 2019 року по факту умисного вбивства малолітнього ОСОБА_14 , 2019 року народження. Кров трупа малолітнього ОСОБА_14 належить до групи Ав з супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_11 належить до групи 0ав за ізосерологічною системою АВ0. На колясці, вилученій при огляді місця події, кров людини не знайдена (т.1 а.с.199-201); 
- висновком судово - медичної експертизи №835 від 01.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, відповідно до якого: 
1) враховуючі локалізацію, взаєморозташування, механізм утворення та кількість вищевказаного комплексу тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_14 під час проведення судово-медичної експертизи, виключається можливість їх утворення при обставинах, на які вказує підозрюваний ОСОБА_11 в протоколі слідчого експерименту від 02.10.2019 року.
2) механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, виявлених на тілі трупа ОСОБА_14 під час проведення судово-медичної експертизи, не суперечить механізму, на який вказує потерпіла ОСОБА_12 з протоколі слідчого експерименту від 12.09.2019 року (т.1, а.с.203-209);
- висновком судово - медичної експертизи №835 від 19.11.2019 року, експерта КЗ «Кіровоградського обласного бюро СМЕ ДОЗ Кіровоградської облдержадміністрації, відповідно до якого: Враховуючі локалізацію, взаєморозташування, механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_14 під час проведення судово-медичної експертизи, не суперечать локалізації та механізму, на які вказує підозрюваний ОСОБА_11 в протоколі аудіо-відеоконтролю особи м.Мала Виска від 06.11.2019 року (т.1, а.с.211-225);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.10.2019 за участю підозрюваного ОСОБА_11 . В ході слідчого експерименту ОСОБА_11 за участю захисника та понятих спочатку розповів, а згодом на місці - за адресою: АДРЕСА_1 розповів про події, які відбулися 07.09.2019 року. Показав, що 07.09.2019 о 07.00 год. він прокинувся та пішов до будинку за адресою АДРЕСА_2 , за мискою. Потім разом із ОСОБА_39 пішов в магазин, коли повертались з магазину об 11.00 год., побачив, що ОСОБА_12 катає коляску по вулиці біля будинку, потім вона закотила коляску на подвір`я. ОСОБА_40 спав в колясці, яка стояла на подвір`ї. Потім ОСОБА_11 сказав, що йде по молоко. Коли він приніс молоко, то сусідка зробила зауваження йому, що коляска з дитиною стоїть на сонці. Він штовхнув коляску, від чого та перекинулася, а ОСОБА_14 випав з коляски. Він підняв коляску та ОСОБА_14 , поклав його в коляску та пішов до будинку. Потім о 14.00 год. вийшовши на подвір`я побачив, що ОСОБА_14 лежить на землі біля коляски. Коли підняв його, то побачив на лобі дитини почервоніння. ОСОБА_11 продемонстрував яким чином він штовхнув коляску з дитиною, від чого та перекинулась. ОСОБА_11 закотив коляску на подвір`я та поставив передньою частиною до будинку, паралельно паркану Далі поклав манекен на лівий бік у колясці, та пояснив, що дитина саме так лежала. Далі ОСОБА_11 лівою ногою штовхнув коляску в нижню частину, пояснивши, що саме так він штовхнув коляску 07.09.2019 року. Далі ОСОБА_11 перекинув коляску на правий бік, манекена поклав біля коляски обличчям до землі, ліву ногу манекена поклав під ручку коляски. Далі ОСОБА_11 пояснив, що він підняв дитину та коляску, після чого поклав дитину до коляски та залишив її на вулиці. Після цього ОСОБА_11 продемонстрував як він підняв коляску та дитину. Далі ОСОБА_11 пояснив, що дитина плакала і він покатав коляску, дитина заспокоїлась та заснула. ОСОБА_11 пояснив, що після того, як заснула дитина, він зайшов в будинок, де була його мати та ОСОБА_12 , він розказав їм, що дитина випала з коляски. О 14.00 год. він вийшов на подвір`я та побачив, що дитина лежить на землі біля коляски справа. ОСОБА_11 розташував манекен обличчям до землі, справа від коляски, пояснивши, що саме в такому положенні лежав ОСОБА_14 , після чого пояснив, що підняв дитину, взяв на руки та заніс до будинку і передав ОСОБА_19 , пояснивши, що дитина випала з коляски. Коли підіймав дитину бачив, що в дитини на лобі почервоніння та показав на манекені місце почервоніння. Далі ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_41 ( ОСОБА_28 ) покормила дитину, а близько 16.00 год. він взяв дитину до рук і вивив що у неї почали синіти та біліти руки. Вони зібралися з ОСОБА_19 , взяли дитину та пішли до магазину на зустріч швидкій. Біля магазину викликали швидку, яка приїхала та констатувала смерть дитини. До приїзду швидкої дитина сміялась та була жива. На запитання слідчого звідки на тілі дитини рана на грудях, ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_14 отримав її тоді, коли ОСОБА_11 купав його у відрі з водою (т.1, а.с.226-233);
- протоколом від 06.11.2019 року аудіо-відео контролю ОСОБА_11 з додатками, з яких суд встановив, що ОСОБА_11 , не знаючи про спостереження відносно нього, розповів, як у суботу близько 07.30 год. узяв дитину ( ОСОБА_14 ) та двічі ударив головою об стіну, а близько 13.00 год., коли дитина плакала, він штовхнув коляску у напрямку садка, у результаті чого коляска, прокотившись близько 6 метрів, перекинулась, від чого дитина та речі, які знаходились у колясці, вилетіли з коляски. Коляска упала на дитину зверху, ручка коляски вдарила дитині по обличчю. ОСОБА_11 підняв коляску, поклав у неї поролон, подушку, іграшки, а дитина у цей час лежала на землі та плакала. Потім ОСОБА_11 розповів, що він узяв дитину та із силою кинув її до коляски. Зі слів ОСОБА_11 цю це бачила його мати. У подальшому, коли дитина знаходилась у будинку, ОСОБА_11 накривав її ковдрою з головою - хотів приховати тілесні ушкодження на голові. Тілесні ушкодження виникли від того, що ОСОБА_11 перекинув коляску та дитина отримала удар ручкою коляски по голові. Також ОСОБА_11 розповів, що не викликав швидку допомогу, оскільки у нього не було коштів на рахунку мобільного телефону, а біля магазину з його телефону номер швидкої медичної допомоги набирала продавчиня. 
Також ОСОБА_11 розповів, що співмешканці він сказав, що дитина випала із коляски і якщо щось трапиться із дитиною, щоб вона усім казала, що в дитини зупинилось серце.
Крім того із запису 12.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_11 розповів, що коли дитина плакала він нервував, тому кидав дитину у коляску та один раз бив по сідницях, а приблизно за два тижні до смерті дитини, узявши дитину за одяг, ударив її двічі потилицею об стіну та кинув на ліжко, потім викотив коляску до веранди будинку і сказав співмешканці ОСОБА_12 , щоб поклала дитину спати у веранді. Також ОСОБА_11 , не вказуючи точної дати, розповів, що у четвер кинув дитину у металеве відро, внаслідок чого дитина отримала тілесні ушкодження у вигляді садна з лівого боку та кидав дитину у миску з водою (т.2 а.с.86-102);
- висновком судово-психіатричного експерта № 363 від 15.10.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_11 на момент скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, і на момент проведення експертизи не страждає, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію частини 1 статті 19 КК України. У відношенні інкримінованого правопорушення ОСОБА_11 слід вважати осудним. На час проведення експертизи ОСОБА_11 психічним захворюванням не страждає. Застосування заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.116-118).

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, за, що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_11 правильно кваліфіковані за п.2 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме - малолітній дитині. 

Доводи сторони захисту викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що кримінальне провадження в суді першої інстанції розглянуто з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, зокрема, судом допущено неповноту та однобічність, висновки суду не відповідають дійсним встановленим судом обставинам справи, зібраним доказам по праві надано неправильну правову оцінку, є необгрунтованими та безпідставними. 
На переконання колегії апеляційного суду кримінальне провадження судом першої інстанції розглянуто із дотриманням вимог кримінального процесуального та кримінального закону, повно всебічно та неупереджено, всім зібраним доказам по справі судом надано належну правову оцінку. Висновки суду повністю відповідають дійсним встановленим судом обставинам справи. Порушень при цьому не допущено. 

Також, доводи сторони захисту викладені в апеляційній скарзі, що обвинувачений ОСОБА_11 не причетний до нанесення тілесних ушкоджень від яких настала смерть дитини, є необґрунтованими та безпідставними та повністю спростовуються вищевказаними по справі доказами, які є належними і допустимими, взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують вину ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Так його вина підтверджується показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила про те, що бачила, як ОСОБА_11 наносив удари дитині, вдаряючи головою дитини об стіну. Крім того його вина також підтверджується слідчими експериментами за участю потерпілої та обвинуваченого, даними судово - медичної експертизи трупа дитини, які підтверджують ці показазання потерпілої, висновками судово - медичних експертиз, які, на підставі дослідження локалізації, взаєморозташування, механізму утворення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа дитини, та співставлення цих даних з показами потерпілої та обвинуваченого, підтверджують показання потерпілої та спростовують показання обвинуваченого щодо механізму утворення тілесних ушкоджень, від яких настала смерть дитини. 
Його вина також підтверджується даними протоколів аудіо-відео контролю з додатками, з яких встановлено, що ОСОБА_11 , не знаючи про спостереження відносно нього, розповів про нанесення дитині тілесних ушкоджень, вказав коли та скільки наносив тілесних ушкоджень малолітньому потерпілому та даних висновку судово - медичної експертизи, відповідно до якого локалізація, взаєморозташування, механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа дитини не суперечить тим, на які вказує ОСОБА_11 в протоколі аудіо-відеоконтролю, та його вина підтверджується іншими вищевказаними зібраними по кримінальному провадженню доказами. 
Крім того, слід зазначити стосовно версії ОСОБА_11 щодо смерті дитини від тілесних ушкоджень, спричинених від того, що ОСОБА_12 упустила дитину на землю на подвір`ї домоволодіння. Ця версія спростовується даними судово - медичної експертизи трупа дитини № 835 від 10.10.2019 року, відповідно до якої виключається можливість утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкоджень від падіння потерпілого з висоти 1 м.

Також безпідставними та необґрунтованими є доводи захисника стосовно сумнівів сторони захисту у достовірності показань потерпілої ОСОБА_12 , її неналежне ставлення до батьківських обов`язків через розумову відсталість та того що їй слід призначити судово-психологічну експертизу. Ці дані спростовуються показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_17 , які суду першої інстанції повідомили, що ОСОБА_12 , хоча і бідна, однак сумлінно ставилась до своїх обов`язків матері - виконувала вказівки соціальних та медичних працівників щодо догляду за дітьми, діти були нагодовані, охайні, дітей ніхто не ображав, "сім`я була гідна". Крім того потерпіла ОСОБА_12 як вбачається із матеріалів справи надавала суду логічні та послідовні показання щодо поведінки ОСОБА_11 під час сумісного проживання та того, що останній погано ставився до дитини-його дратував плач дитини і заважав йому спати. ОСОБА_11 висловлював невдоволення дитиною і погрози на її адресу. 07.09.2019 року вона побачила на обличчі і на голові чина Сашка синці. 06.09.2019 року вона особисто бачила як ОСОБА_11 тричі вдарив дитину головою об шафу і після цього бачила у дитини шишку на лобі. Секмедин пояснював їй тим, що дитина дратувала його тому, що плакала. Сумніви у правдивості показань потерпілої у колегії суддів відсутні. 
Враховуючи вище викладене, колегія суддів не вбачає підстав для признання судово – психологічної експертизи стосовно потерпілої ОСОБА_42 . 

Також, доводи сторони захисту, щодо формального проведення перевірки за заявою ОСОБА_11 щодо його побиття під час перебування в органах поліції, є безпідставними. 
Як вбачається після повідомлення ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції про ці факти, Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у місті Миколаїв було зареєстроване кримінальне провадження № 42025122020000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України. За результатами проведеного розслідування відомостей про перевищення своїх повноважень службовими особами Маловисківського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 365 Кримінального кодексу України, не встановлено.
Враховуючи вищевикладене сумнівів вказана постанова у колегії суддів не викликає.

Крім того, доводи обвинуваченого стосовно того, що під час досудового розслідування було порушено його право на захист, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів кримінального провадження постановою про залучення захисника від 12.09.2019, ОСОБА_11 було надано професійного захисника - адвоката ОСОБА_43 , який представляв його інтереси під час проведення досудового розслідування та який приймав участь під час слідчих дій. У встановленому законом порядку надавав обвинуваченому професійну правовому допомогу. Таким чином, колегією суддів порушень права на захист під час проведення досудового розслідування не встановлено.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії ОСОБА_11 за пунктом 2 частини 2 статті 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме -малолітній дитині, тобто кримінальне правопорушення, передбачене пунктом 2 частини 2 статті 115 КК України. 
Суд дійшов такого висновку, беручи до уваги те, що внаслідок умисних протиправних дій обвинуваченого сталася смерть дитини. Між діями обвинуваченого та смертю потерпілого наявний прямий причинний зв`язок, який поза розумним сумнівом доведений показаннями потерпілої, свідків, документами, зокрема протоколами слідчо-оперативних дій, висновками експертів, підтверджена сукупністю доказів, зокрема показами потерпілої, даними слідчих експериментів, висновками судово-медичної експертиз, неодноразовість ударів, спосіб нанесення тілесних ушкоджень – ударами головою немовляти об стіну з твердим покриттям, сила удару, що призвела до тяжкої закритої черепно-мозкової травми, переломів кісток склепіння та основи черепа, локалізація ударів – життєво важливий орган, а саме – голова дитини, фізіологічні особливості потерпілого - вразливість в силу віку, ставлення обвинуваченого до хлопчика, що передувало цьому, яке виразилось у неодноразових актах жорстокого поводження з ним – кидання дитини на ліжко, кидання його у відро з водою, занурювання у воду, штовхання дитячої коляски, внаслідок чого вона перекидалась, а дитина падала з неї. Усі ці обставини поза розумним сумнівом підтверджують умисел обвинуваченого на заподіяння смерті дитині. Обвинувачений, вчиняючи вказані дії, без сумніву усвідомлював вік дитини та її фізичну вразливість – адже потерпіла дитина - немовля, що дає безумовні підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за пунктом 2 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України.
Підстави для закриття кримінального правопорушення відсутні.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, як працьовитий і товариський, водночас як грубий та некоректний у спілкуванні з оточуючими та неврівноважений. Не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку у лікаря-нарколога, психіатра, не перебуває, психічними захворюваннями не страждає, застосування заходів медичного характеру не потребує, врахував, що останній служив у ВСУ є учасником бойових дій. Врахував наслідки, які настали в результаті вчиненого правопорушення - смерть малолітньої дитини. При цьому врахував відсутність пом`якшуючих покарання обставин, позицію потерпілої. Та призначив покарання за п.2 ч.2 ст.115 КК України, в межах санкції інкримінованої йому статі кримінального правопорушення.

Проте, проаналізувавши матеріали кримінального провадження та провівши судове слідство в частині дослідження окремих доказів, колегія суддів доходить переконливого висновку, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже, судом залишено поза увагою вимоги п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Провівши в суді апеляційної інстанції, за клопотанням прокурора, судове слідство в частині повторного дослідження письмових доказів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а саме:
- висновок експерта № 835 від 10.10.2019 (т. 1 а.с. 172-177), згідно якого експертом встановлено, що виключається можливість утворення завданих потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень від падіння потерпілого з висоти 1 м, що спростовує показання обвинуваченого, що потерпіла дитина ОСОБА_14 випала із дитячого візочка та саме таким чином отримала тілесні ушкодження;
- висновки експерта № 664 від 05.11.2019 (т. 1 а.с.212-214) та № 665 від 05.11.2019 (т.1 а.с. 203-204), згідно з якими експерт прийшов до висновку, що кров на ганчірці, вилученій на місці події, може походити від потерпілого ОСОБА_14 , при цьому можливість домішки крові ОСОБА_11 не виключається;
- висновок експерта № 666 від 05.11.2019 (т.1 а.с. 220-222), згідно з яким експерт прийшов до висновку, що кров на дитячому комбінезоні, вилученому на ліжку при огляді місці події, може походити від потерпілого ОСОБА_14 , при цьому можливість домішки крові ОСОБА_11 не виключається;
- висновок експерта № 835 від 01.1 1.2019 (т.1 а.с. 231-237), згідно з яким експерт прийшов до висновку, що механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, виявленої на тілі потерпілого ОСОБА_14 під час проведення судово-медичної експертизи, не суперечать механізму, на який вказує потерпіла ОСОБА_44 з протоколу слідчого експерименту від 12.09.2019;
- висновок експерта № 835 від 19.11.2019 (т.1 а.с.240-254), згідно з яким експерт прийшов до висновку, що враховуючи локалізацію та механізм утворення тілесних ушкоджень у вигляді закритої черепно-мозкової травми, виявлених на тілі потерпілого ОСОБА_14 , не суперечать локалізації та механізму, на який вказує підозрюваний ОСОБА_11 з протоколу аудіо-відео контролю особи від 06.11.2029;
- протокол аудіо-відеоконтролю особи від 06.11.2019 та додаток до протоколу: стенограми до диску №84-т та №87-т (т.2 а.с. 86, 87, 90), згідно з якими підозрюваний ОСОБА_11 вказує, як саме, коли та скільки наносив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_14 ;
- характеризуючі матеріали стосовно ОСОБА_11 (т.2 а.с. 134), зокрема характеристику обвинуваченого, де староста села Паліївка ОСОБА_45 зазначає, що ОСОБА_11 із 27.08.2019 проживав із потерпілою ОСОБА_12 та її дітьми ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .
Дослідивши дані докази по справі, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що вказані докази є логічними, послідовними та повністю узгоджуються між собою та іншими вищевказаними зібраними доказами по справі та оцінені колегією суддів відповідно до вимог ст. 94 КПК України, та не викликають у колегії суддів сумнівів у їх правдивості.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Метою покарання є попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення та повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Як убачається з роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного і однакового застосування вказаної норми, які містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 7 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», довічне позбавлення волі призначається лише у випадках, спеціально передбачених КК України, і за умови, що суд не вважає за можливе застосувати позбавлення волі на певний строк. Призначення цього покарання повинно мотивуватись у вироку з обов`язковим наведенням обставин, які, на думку суду, перешкоджають застосуванню позбавлення волі на певний строк.
Тобто обставиною, яка зумовлює призначення довічного позбавлення волі й водночас указує на неможливість досягнення мети покарання шляхом застосування покарання у виді позбавлення волі на певний строк, є винятково високий ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину й особи злочинця. Вона визначається сукупністю усіх зібраних у справі даних, що стосуються вчиненого злочину, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. На таку небезпеку можуть, зокрема, вказувати: наявність у вчиненому діянні декількох з альтернативно передбачених диспозицією ознак відповідного складу злочину; відсутність обставин, що пом`якшують покарання тощо.
В рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15 - рп/2004, серед іншого зазначено, що «окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати в справедливому відношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Санкція п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Згідно ч. 1 ст. 64 КК України довічне позбавлення волі встановлюється за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

Тобто, довічне позбавлення волі є винятковою мірою покарання, яка застосовується у випадках, коли інші способи виправлення обвинуваченого не є можливими.

Крім того, судом першої інстанції безпідставно не враховано як обтяжуючу вину обставину, відповідно до вимог п. 13 ст. 67 КК України, вчинення ОСОБА_11 злочину у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду (інформацією від обвинуваченого ОСОБА_11 – під час аудіо-відео контролю особи від 06.11.2019), а тому наявні безумовні підстави для скасування постановленого судом першої інстанції рішення в цій частині. 

Як встановлено в ході розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та апеляційного розгляду, в період з 22.08.2019 по 07.09.2019 ОСОБА_11 спільно проживав з ОСОБА_12 та двома її малолітніми дітьми: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . 
В ході спільного проживання ОСОБА_11 дратував плач малолітнього ОСОБА_14 , тому останній знущався над дитиною різними способами, спричиняючи їй фізичний біль та тілесні ушкодження. Це у результаті призвело до того, що через постійний плач дитини, 07.09.2019 ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що ОСОБА_14 через малолітній вік після отримання таких тілесних ушкоджень помре, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у вигляді позбавлення життя дитини, не маючи обов`язковою метою убивства малолітнього ОСОБА_14 , однак свідомо припускаючи настання смерті останнього, в період часу з 08:00 год. по 15:00 год., перебуваючи на території власного домоволодіння за вищевказаною адресою, взявши малолітнього ОСОБА_14 за обличчя, декілька разів вдарив його головою об стіну.
Унаслідок протиправних дій ОСОБА_11 07 вересня 2019 року, близько 18:00 години, настала смерть потерпілої дитини - ОСОБА_14 від закритої черепно-мозкової травми, що відповідно до висновку експерта від 10.10.2019 № 835 перебуває в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Про жорстокість, холоднокровність та безпощадність дій ОСОБА_11 свідчать тілесні ушкодження на тілі дитини. 
Жорстокими та нелюдськими діями ОСОБА_11 малолітньому ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження, які перебувають в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.
Крім цього, на жорстокість, холоднокровність та безпощадність вказують обставини зафіксовані протоколом від 06.11.2019 року аудіо-відео контролю ОСОБА_11 з додатками, із запису 12.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_11 розповів, що коли дитина плакала він нервував, тому кидав дитину у коляску та один раз бив по сідницях, а приблизно за два тижні до смерті дитини, узявши дитину за одяг, ударив її двічі потилицею об стіну та кинув на ліжко, потім викотив коляску до веранди будинку і сказав співмешканці ОСОБА_12 , щоб поклала дитину спати у веранді. Також ОСОБА_11 , не вказуючи точної дати, розповів, що у четвер кинув дитину у металеве відро, внаслідок чого дитина отримала тілесні ушкодження у вигляді садна з лівого боку та кидав дитину у миску з водою (т.2 а.с.86-102);

На переконання колегії суддів за таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_11 покарання за п.2 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавлення волі, а тому, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_11 підлягає скасуванню у частині призначення покарання у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, із ухваленням в цій частині нового вироку. 

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, позицію потерпілої, дані що характеризують особу обвинуваченого, умови життя, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, пост кримінальну поведінку, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. 
ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, який має підвищений рівень суспільної небезпеки, направлений проти закріплених Конституцією України природних і невідчужуваних прав людини, а саме проти життя і здоров`я, які визнаються найвищою соціальною цінністю, від якого настали тяжкі наслідки смерть малолітньої дитини. За місцем проживання характеризується посередньо, як працьовитий і товариський, водночас як грубий та некоректний у спілкуванні з оточуючими та неврівноважений, вживає алкогольні напої. Не одружений, утриманців не має, офіційно не працює, на обліку у лікаря – нарколога, психіатра, не перебуває, психічними захворюваннями не страждає, застосування заходів медичного характеру не потребує, проходив військову службу У ВСУ та є учасником бойових дій. Враховує наявність обтяжуючої покарання обставини вчинення ОСОБА_11 злочину у стані алкогольного сп`яніння та відсутність обставин, які пом`якшують покарання, спосіб вчинення злочину, кількість та локалізацію тілесних ушкоджень, безжалісність жорстокість та звірство скоєного злочину, що наслідком злочинних дій обвинуваченого стала смерть малолітньої дитини, яка не вчинила щодо нього жодних протиправних дій, тобто обвинувачений усвідомлюючи її вік, безпорадність і неможливість захистити себе обирає своєю жертвою особу, яка на його думку в силу свого віку не має можливості чинити опір. 
Крім того, відповідно до вимог статей 3, 27 Конституції України, які кореспондуються зі ст. 6 Конвенції ООН про права дитини та ст. 6 Закону України «Про охорону дитинства», людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Право на життя є невід`ємним правом людини. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Декларація прав дитини на міжнародному рівні закріплює право будь-якої дитини на життя, виживання і вільний розвиток.
Життя дитини - це та безумовна цінність, яку держава зобов`язана охороняти понад усе. Бо кожне немовля - наше спільне майбутнє у правовій державі.
Оскільки дитина потребує особливого піклування і захисту, то і покарання за наругу над дитиною, за посягання на її життя має бути особливим: справедливим та невідворотнім.
Вчинений ОСОБА_11 злочин проти життя малолітньої дитини становить собою велику суспільну небезпеку, характеризується виключною аморальністю, жорстокістю та цинічністю дій винного.
Обставини вчинення злочину свідчать про безжалісність та звірство скоєного злочину, що підкреслює відсутність співчуття, милосердя та людської моралі в обвинуваченого ОСОБА_11 .
Поведінка обвинуваченого, у тому числі посткримінальна, свідчить про чітко виражену антисоціальну спрямованість, зневажливе ставлення до закону та нехтування загальноприйнятими загальнолюдськими моральними цінностями, крайню зневагу до людського життя та вказує на його виключну високу небезпеку для суспільства. 
При цьому, обвинувачений ОСОБА_11 заперечуючи упродовж 6 років судового розгляду свою винуватість та причетність до вчинення умисного вбивства малолітньої дитини, з метою уникнення кримінальної відповідальності, намагався перекласти провину на потерпілу ОСОБА_12 - матір, яка втратила 8-місячне немовля через жорстокі та аморальні дії обвинуваченого, та зазначав, що тілесні ушкодження могла спричинити саме остання.

Зазначені вище обставини вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_11 та його пост кримінальна поведінка свідчать про те, що останній становить постійну і серйозну загрозу для суспільства, тобто це саме виключний випадок, коли виправлення засудженого в іншому порядку неможливе, а інше, менш суворе покарання, окрім як довічне позбавлення волі, не здатне забезпечити захист суспільства і справедливість.
На переконання колегії суддів, такий вид і розмір покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.
З огляду на наведене, приймаючи до уваги принцип правової справедливості при призначенні покарання, який є однією із ключових засад всієї системи права, й особливе місце посідає цей принцип у кримінальному праві, де однією із складових принципу справедливості виступає співрозмірність вчиненого особою злочинного діяння та призначеного за нього покарання, враховуючи обставини провадження та особу обвинуваченого, колегія суддів доходить висновку, що покарання у виді позбавлення волі на певний строк не в змозі досягти головної мети, яка полягає у виправленні засудженого та запобіганню вчинення нових злочинів, а тому вважає необхідним, співмірним і справедливим призначити покарання за п. 2 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі, яке передбачене ч. 1 ст. 64 КК України.
Таке покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого, є необхідним для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів і не буде вважатися явно неспівмірним вчиненим протиправним діянням внаслідок суворості та буде відповідати загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги із доповненням обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника – адвоката ОСОБА_10 підлягають залишенню без задоволення, та апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 414, 420, 615 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги із доповненням обвинуваченого ОСОБА_11 та в його інтересах захисника – адвоката ОСОБА_10 – залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_8 – задовольнити.

Вирок Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 13 листопада 2025 року стосовно  ОСОБА_11 – скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним та призначити покарання за п. 2 ч.2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_2    ОСОБА_3 ОСОБА_4 

(підписи)