Справа №: 127/15672/23 
Провадження №: 1-кп/127/471/23 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали об`єднаного кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020010000532 від 06.04.2023 за обвинуваченням: 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чернявка, Оратівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, українця, громадянина України, 
раніше судимого:
?24.03.2003 Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
?13.10.2005 Погребищенським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;
?06.10.2006 Погребищенським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
?20.01.2009 Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 162 КК України до виправних робіт строком на 2 роки з утриманням 15%;
?30.07.2009 Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 389, ст. ст. 71, 72 КК України до 2 років 4 місяців обмеження волі;
?02.12.2009 Липовецьким районним судом Вінницької області за ст. 395, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
?04.06.2013 Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 69 КК України до штрафу в сумі 510 грн.;
?20.08.2013 Оратівським районним судом Вінницької області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту;
?18.06.2014 Оратівським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 6 місяців арешту;
?26.12.2014 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково від відбування покарання 06.04.2018 з невідбутим строком 2 роки 2 місяці 11 днів;
?29.05.2020 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 08.11.2022 із невідбутим строком 9 місяців 6 днів,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, 

ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зарванці, Вінницького району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, українця, громадянина України,
раніше судимого:
?16.12.2009 Вінницький районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;
?31.05.2013 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
?21.08.2013 Вінницьким районним судом Вінницької області від 21.08.2013 за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 304, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
?08.08.2017 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
?26.02.2020 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_5 ,
захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи обізнаними у тому, що відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-1X (зі змінами, внесеними Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ), в Україні із з 05:30 год. 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому продовжено з 05:30 год. 19.02.2023 строком на 90 діб, повторно вчинили умисний корисливий злочин при наступних обставинах. 
Так, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у невстановлені дату, місце, час та спосіб, маючи кримінально протиправний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, вступили у попередню змову на вчинення злочину. 
У подальшому, 05.04.2023 приблизно о 20:30 год., ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу 3-го провулку Гніванського шосе у місці Вінниці, вирішили зайти до знайомого, який працює охоронцем приватної території за вищезазначеною адресою. 
Прибувши до вказаного місця, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підійшли до будиночку охоронця та постукали у двері, які відчинив незнайомим останнім ОСОБА_8 . Побачивши перед собою ОСОБА_8 , який являється особою похилого віку, який знаходився у вищевказаному будинку один, у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.
Надалі, ОСОБА_3 спільно із ОСОБА_4 попрохали ОСОБА_8 винести їм води, щоб втамувати спрагу, чекаючи слушної нагоди для вчинення сплановано кримінального правопорушення.
У подальшому, реалізовувати свій злочинний умисел направлений на відкрите заволодіння чужим майном вчинене в умовах воєнного стану, керуючись жагою до легкої наживи, діючи з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та настання суспільно небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що його дії несуть відкритий характер ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_4 , без будь- якого дозволу увійшли до приміщення будинку охоронця, де помітили у потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «TECNO SPARK», моделі «TECNO КС 2», у корпусі синього кольору, і з наявними сім-картками операторів мобільного зв`язку НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , а також ліхтарик у металевому корпусі червоного кольору.
У цей час, ОСОБА_4 , керуючись жагою до легкої наживи, діючи відкрито, умисно, повторно, застосовуючи насильство, що не являлось небезпечним для життя і здоров`я, почав наносити удари руками та ногами у різні частини тіла ОСОБА_8 , намагаючись забрати із рук останнього вищезазначений мобільний телефон, після чого ОСОБА_3 надаючи злочинну допомогу ОСОБА_4 , почав долати опір потерпілого ОСОБА_8 , поваливши останнього на підлогу, на якій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжували наносити удари руками та ногами у різні частини тіла ОСОБА_8 . 
Внаслідок таких дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження, а саме: синець на лобі справа, поверхневу забиту рану верхньої губи праворуч з переходом на червону кайму та слизову оболонку, які згідно висновку експерта № 267 від 10.04.2023 не являлися небезпечними для життя та належать до легких тілесних ушкоджень.
Подолавши опір ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , діючи умисно. відкрито, з корисливих спонукань, вихопив з рук потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон марки «ТECNO SPARK» моделі «TECNO КС 2», у корпусі синього кольору, та покинув приміщення будинку охоронця, під час чого ОСОБА_4 помітив поблизу столу будинку охоронця ліхтарик у металевому корпусі червоного кольору, який взяв до рук та також покинув приміщення будинку охоронця.
Згідно висновку експерта Вінницького відділення КНДІСЕ № 2176- 2177/23-21 від 13.04.2023 ринкова вартість наданих на дослідження мобільного телефону зв`язку торгової марки «TECNO» модельного ряду «SPARK» моделі «TECNO SPARK 4» (КС 2), станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 05.04.2023 складала 2190,00 грн., ліхтарика виробника «Miglite» Mini AA, станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 05.04.2023 складала 294,95 грн.
Заволодівши вказаним майном ОСОБА_8 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали тікати, зникнувши у такий спосіб з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2484,95 грн.
Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 , вину в інкримінованому йому злочині не визнав та суду надав наступні показання, що він знайомий із ОСОБА_4 задовго до інциденту, оскільки вони разом відбували покарання, після чого підтримували зв`язок та спілкувалися. Так він і познайомився із тіткою ОСОБА_4 , з якою пізніше почав спільно проживати в незареєстрованому шлюбі у квартирі ОСОБА_4 .
Того дня, 05.04.2023, ОСОБА_4 запропонував йому піти до його знайомого, який працює охоронцем. Він погодився на пропозицію та пішов разом із ним. Вони прийшли до охоронної будки, біля якої було темно, зовнішнього освітлення не було, всередині будки також не було світла, на фасаді якої було одне вікно. ОСОБА_4 зайшов в охоронну будку, але що там відбувалося йому невідомо, оскільки всередину він не заходив, а лише стояв неподалік. Коли ОСОБА_4 зайшов всередину охоронної будки, то закрив за собою двері. Із охоронної будки йому було чути крики та нецензурну лайку. Також він бачив як до цієї охоронної будки під`їжджала якась машина, але він не знає, хто це був. Коли ОСОБА_4 вийшов із будки, то його поряд не було, він був взагалі з іншого боку дороги, звідки бачив, що із охоронної будки вийшов ОСОБА_4 та потерпілий, які стояли на порозі та про щось говорили, про що саме – він не знає, бо йшов дощ, було погано чути, що відбувається навколо. Він втік звідти, оскільки із будки було чути крики, стукіт, а тому він розумів, що там щось відбувається нехороше, йому здалося, що вони з`ясовують стосунки між собою. Оскільки він раніше судимий, тому уникав усіх конфліктних ситуацій, криків, бійок, адже хвилювався за себе, за свою долю. Пізніше він здалеку побачив, що йде ОСОБА_4 і вирішив його зачекати на зупинці Юності у м. Вінниці, звідки вони разом пішли додому. Про мобільний телефон, який він взяв йому взагалі нічого не було відомо, він дізнався про нього аж наступного дня від працівників поліції. Він жалкує, що він був присутнім під час цієї події та не повідомив працівників поліції відразу про те, що трапилося. Стверджує, що він не бив та не кидав на землю потерпілого.
Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_4 , вину в інкримінованому йому злочині визнав частково та суду надав наступні показання, що він давно знайомий із обвинуваченим ОСОБА_3 , останній проживав у його квартирі. 
05.04.2023 він та обвинувачений ОСОБА_3 були разом у місті із їхніми друзями, з якими гуляли та випивали. Пізніше, коли вже поверталися додому, він запропонував ОСОБА_3 ще зайти до його знайомого ОСОБА_9 , з яким він колись разом працював охоронцем, адже знав, що в цей день повинна була бути його зміна на роботі. Він сказав ОСОБА_3 , що йде та пішов вперед, а останній залишився позаду, відстав від нього орієнтовно на 10 хвилин. Коли він зайшов в охоронну будку, випиваючи при цьому алкогольні напої, то побачив, що його знайомого ОСОБА_9 на роботі немає. Замість нього на чергуванні був потерпілий ОСОБА_10 , якого він того вечора побачив вперше. В цьому приміщенні було одне вікно, через яке він побачив, що йде ОСОБА_11 та постукав у вікно. ОСОБА_3 підійшов до будки та чекав на вулиці, всередину не заходив. Потерпілий ОСОБА_10 почав виштовхувати його із будки, на що він сказав, що доп`є алкоголь і піде. Тоді потерпілому потрібно було відкривати шлагбаум на пульті охорони, він швидко йому допоміг, бо знав на що натискати і де що знаходиться, адже раніше працював там. На що потерпілий образився та дав йому ляпаса по голові, матюкався, обзивав його. Спочатку в нього не було наміру бити потерпілого, проте після того, як потерпілий обізвав його, він не стримався та почав руками бити ОСОБА_10 . Він не пам`ятає конкретно в які частини тіла бив потерпілого. Коли він вдарив потерпілого у вухо та почав кидати на землю, побачив, що із рук потерпілого випав мобільний телефон, який начебто покотився до дверей. Коли вони вийшли із охоронної будки на вулицю, то ОСОБА_3 поряд не було, стояв лише чоловік, який робив ремонтні роботи на приватних об`єктах, які були поряд. ОСОБА_3 підняв телефон потерпілого прямо біля дверей охоронної будки. Телефон він побачив вже тоді, коли вони йшли додому. Він не знає чому ОСОБА_3 забрав цей телефон. Потім він забрав телефон у ОСОБА_3 , він не знає як він опинився в останнього. Сказав йому, що потрібно повернути телефон назад, оскільки там працюють його знайомі. Він розмовляв із потерпілим по телефону та казав, що зранку розберуться у всій цій ситуації. Також повідомив, що його мобільний телефон привезе йому його матір, однак через 20 хв. після цієї розмови, приїхали працівники поліції, які вилучили телефон. Крім мобільного телефона у нього також вилучили ножик та ліхтарик із брелком, які належали потерпілому. ОСОБА_12 він світив у охоронній будці, бо було дуже темно, а коли потерпілий почав на нього нервувати, кинув ліхтарик собі в карман.
Допитаний у ході судового провадження потерпілий ОСОБА_8 , суду надав наступні показання, що раніше не був знайомий із обвинуваченими, бачив їх лише в той день, коли трапився даний інцидент, орієнтовно 30 хв.
Так, 05.04.2023, товариш попросив його, щоб він підмінив його на роботі. Того дня він вийшов перший день охоронцем на роботу. Орієнтовно о 19:00 - 19:30 год., він сидів у охоронній будці, світло в якій було вимкнене, він переглядав в мобільному телефоні новини та почув стукіт в двері. Коли він почав прислухатися до стукоту то почув, що хтось гукає «Володя». Коли він відкрив двері охоронної будки, то побачив перед собою двоє хлопців, які хотіли зайти до будки, проте він заборонив їм заходити всередину. Тоді вони попросили попити води та сигарети. Він сказав їм, що в нього немає сигарет, а є лише табак. Він пам`ятає, що ОСОБА_4 поводив себе впевнено, казав, що знає, де тут знаходиться газета, щоб зробити собі сигарету та те, що керівниками даної охорони є його родичі, якщо в ОСОБА_8 виникатимуть якісь питання, то щоб він звертався саме до нього, останній поводив себе як начальник. Спочатку в будку зайшов лише ОСОБА_4 , який попросив, щоб він дав йому мобільний телефон для дзвінка, проте він не погодився та сказав, що телефон в руки йому не дасть, може лише самостійно набрати номер телефону, який він скаже. Після чого ОСОБА_4 почав виривати в нього із рук мобільний телефон, хоча й йому вдалося вихопити в нього із рук телефон, останній почав наносити йому удари та збив його з ніг. Згодом всередину будки забіг ОСОБА_3 , тоді обоє закривали йому обличчя, били, шукали щось в його карманах. Він лежав обличчям до землі, а тому не знає, хто конкретно в нього з рук вирвав мобільний телефон. Він кричав, просив на допомогу, казав, що викличе поліцію, але будка була закрита, тому ніхто його не чув. В той момент, коли хтось із обвинувачених видер з його рук мобільний телефон, то він бачив, що ОСОБА_3 вискочив із будки, а ОСОБА_4 залишався ще всередині. Він почав запитувати, де його мобільний телефон, тоді ОСОБА_4 забрав у нього ліхтарик і сказав, щоб йти через дорогу, де знаходиться ліс, і шукати там його мобільний телефон. Він відмовився від такої пропозиції і сказав ОСОБА_4 , що викликатиме поліцію. В цей час саме біля охоронної будки зупинився якийсь автомобіль, за кермом якого був чоловік, він запитав у цього чоловіка, чи знає від цього хлопця ОСОБА_4 . Цей чоловік відповів, що він не знає ОСОБА_4 , тоді ж він попросив його викликати поліцію. В той час, коли цей чоловік телефонував поліцію, ОСОБА_4 просто десь зник у невідомому йому напрямку. Коли приїхали працівники поліції, то вони телефонували на його мобільний телефон, але ніхто не відповідав. Він подзвонив до свого товариша ОСОБА_9 , якого заміняв в той день на роботі, щоб той приїхав. ОСОБА_9 приїхав та залишився чергувати замість нього, а його працівники поліції повезли у лікарню. Коли ОСОБА_9 прийшов, то він повідомив йому, що його бив якийсь ОСОБА_13 . ОСОБА_9 почав показувати фото на телефоні, на якому він впізнав ОСОБА_14 . Наступного дня він взяв телефон у сусідки та подзвонив на свій номер телефону, взяла слухавку матір ОСОБА_4 , в якої він попросив повернути йому телефон та ліхтарик. Вона сказала, що так, ці речі є в неї. Вони домовилися зустрітися на «Західному автовокзалі», він поїхав на визначену годину, прочекав там певний час, але вона так і не прийшла. Тоді він із знайомими зателефонували до неї, на що матір ОСОБА_4 повідомила, що неї приїжджали працівники поліції, які конфіскували мобільний телефон та ліхтарик. Крім того, у ході судового провадження потерпілий ОСОБА_8 зазначив, що претензій до обвинувачених не має та щодо міри покарання поклався на розсуд суду.
Допитана у ході судового провадження свідок ОСОБА_15 , суду надала наступні показання, що ввечері, приблизно о 20:00 год. 05.04.2023 вона із свою літньою матір`ю йшли по 3-му провулку Гніванського шосе у м. Вінниця. На вулиці було темно, в цей момент вона почула, що із охоронної будки, яка знаходилася неподалік, доносяться звуки чоловічого голосу зі словом «Допоможіть». Тоді вона почала пришвидшувати рух та швидко попрямувала на звуки. Не дійшовши 2 м до охоронної будки, вона побачила, що вийшов охоронець, який прохав викликати поліцію, казав, що його побили. Коли охоронець вже стояв на вулиці, вийшов раніше за них, із охоронної будки, з дверей, які були ззаду, вибігли двоє чоловіків, які кудись побігли, наче тікали. Вона не побачила обличчя цих людей, бо на вулиці вже сутеніло. На цьому місці було темно, якісь кущі поряд, охоронна будка знаходилася біля самої дороги. Вона запитала охоронця, чому він сам не може викликати поліцію, на що він відповів, що в нього відібрали мобільний телефон та його побили. Вона помітила на обличчі потерпілого ОСОБА_8 тілесні ушкодження та кров, після чого викликала працівників поліції.
Допитана у ході судового провадження свідок ОСОБА_16 , суду надав наступні показання, що він знає обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки покійні дідусь та бабуся останнього проживали з ним по сусідству. Повідомив, що його запросили були понятим під час слідчої дії. Пам`ятає, що також там були присутніми ОСОБА_4 та працівники поліції. Він не пам`ятає чи щось вилучали працівники поліції у ОСОБА_4 . Про обставини грабежу його нічого конкретного невідомо. 
Також судом у ході судового провадження безпосередньо досліджені наступні докази надані стороною обвинувачення, а саме:
?витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 06.04.2023 за № 12023020010000532;
?протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 05.04.2023, відповідно до якого ОСОБА_8 просить притягнути до відповідальності двох осіб чоловічої статі, які 05.04.2023 близько 20:30 год. відкрито заволоділи його мобільним телефоном, застосовуючи фізичну силу, перебуваючи за місцем його роботи – сторожовій будці, що знаходить за адресою: 3-й провулок Гніванського шосе;
?заява ОСОБА_8 про залучення його в якості потерпілого у даному кримінальному провадженні;
?протокол огляду місця події від 05.04.2023, відповідно до якого у присутності двох понятих, оглянуто сторожову будку за адресою: м. Вінниця, 3-й провулок Гніванського шосе, із фототаблицею до протоколу, яку було досліджено та оглянуто у ході судового провадження;
?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 та довідка до даного протоколу, відповідно до яких, у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_8 вказав на фото № 2 із зображенням ОСОБА_3 . Впізнання здійснив за сукупністю зовнішніх ознак: рисами обличчя, формою підборіддя, формою носу;
?протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 та довідка до даного протоколу, відповідно до яких, у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_8 вказав на фото № 4 із зображенням ОСОБА_4 . Впізнання здійснив за сукупністю зовнішніх ознак: формою обличчя та носу;
?протокол проведення слідчого експерименту від 07.04.2023, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_8 , в присутності двох понятих, знаходячись за адресою: м. Вінниця, 3-й провулок Гніванського шосе, розповів про обставини події, які відбулися 05.04.2023, із відеозаписом до протоколу, який був оглянутий та досліджений судом в ході судового розгляду;
?протокол обшуку від 06.04.2023, проведеного у присутності двох понятих, за участі підозрюваного ОСОБА_4 , відповідно до якого було проведено обшук за адресою: вул. І. Богуна, 3-А, м. Вінниця, та відеозапис до протоколу, який був оглянутий та досліджений судом в ході судового розгляду;
?протокол пред`явлення речей для впізнання від 18.05.2023, відповідно до якого, у присутності двох понятих, було пред`явлено для впізнання ОСОБА_8 мобільні телефони, серед яких вказав на мобільний телефон, яким двоє осіб відкрито заволоділи, та фототаблиця до протоколу, яка була досліджена судом;
?висновок експерта № 2176-2177/23-21 від 13.04.2023, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону та ліхтарика, які були надані на експертне дослідження, становить 2484, 95 грн;
?виписку із медичної карти амбулаторного хворого №11083 від 06.04.2023, згідно якої у ОСОБА_8 о 02:20 год. 06.04.2023 встановлено забій м`яких тканин обличчя та ін.;
?висновок експерта № 267 від 06.04.2023, з якого слідує, що у ОСОБА_8 виявлено тілесні ушкодження: синець на лобі справа, поверхнева забита рана верхньої губи праворуч з переходом на червону кайму та слизову оболонку. Вказані тілесні ушкодження у ОСОБА_8 виникли від дії тупого предмету (предметів), за давністю утворення відповідають терміну, вказаному в постанові про призначення експертизи – 05.04.2023, не являлись небезпечними для життя в момент спричинення, за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень. 
Аналізуючи всі докази у їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до наступного.
Так, у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_3 вину не визнав у вчиненні даного злочину, вказав, що він взагалі не заходив до сторожової будки, потерпілого не бив та речей останнього не викрадав. 
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину частково, а саме – визнав фактичні обставини справи, тобто не заперечував щодо тієї події, яка вказана в обвинувальному акті, що мала місце 05.04.2023, визнав послідовність своїх дій та перелік викраденого майна. Проте не визнав те, що він вчиняв цей злочин спільно та за попередньою змовою із обвинуваченим ОСОБА_3 .
Зокрема, обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що ввечері 05.04.2023, він повертався із ОСОБА_3 додому із святкування, він вирішив піти наперед та зайти на свою попередню роботу до товариша ОСОБА_9 , проте того на роботі не було. Він сам зайшов до сторожової будки, де в подальшому між ним та потерпілим відбувся конфлікт, який переріс у бійку. 
Також обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у ході їх допитів, не заперечували, що 05.04.2023 вони перебували по 3-му провулку Гніванського шосе у м. Вінниці. При цьому, обоє обвинувачені беззаперечно стверджували, що всередину сторожової будки заходив лише ОСОБА_4 , а ОСОБА_3 чекав його на вулиці та учасником цього інциденту не був.
Натомість потерпілий ОСОБА_8 у ході судового розгляду зазначив, що його било двоє обвинувачених, закривали йому обличчя, щось шукали в його карманах, потім викрали його мобільний телефон та ліхтарик.
Також допитана у ході судового провадження свідок ОСОБА_15 , яка 05.04.2023 проходила повз та почула крики потерпілого, зазначила, що бачила, як із сторожової будки вистрибнуло дві особи чоловічої статі, які втікали, побігли через дорогу в невідомому їй напрямку. При цьому, потерпілий ОСОБА_8 , коли просив її викликати працівників поліції їй повідомив, що його било двоє хлопців, які і вкрали у нього мобільний телефон та ліхтарик.
Підстав недовіряти потерпілому та свідку ОСОБА_15 щодо вчинення відкритого викрадення обвинуваченими майна у потерпілого ОСОБА_8 , в суду немає.
Відомості про вказаний злочин внесені 06.04.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023020010000532 на законних підставах, а саме з урахуванням заяви потерпілого ОСОБА_8 від 05.04.2023 про вчинене кримінальне правопорушення.
В подальшому, згідно протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 та від 06.04.2023, потерпілий ОСОБА_8 вказав на фотокартки із зображенням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як на осіб, які нанесли йому тілесні ушкодження та відкрито заволоділи його майном.
Щодо посилання захисника ОСОБА_6 під час судових дебатів на те, що протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.04.2023 та 06.04.202 є недопустимими, оскільки впізнання було здійснено лише за загальними рисами, суд зазначає наступне.
Так, правила ст. 228 КПК установлюють вимоги до проведення такої слідчої дії, як пред`явлення особи для впізнання, недотримання яких має наслідком визнання відповідного протоколу недопустимим доказом, тобто таким, що отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України.
Як слідує з досліджених судом вищевказаних протоколів, слідчі дії проведені в присутності понятих, з дотриманням встановленої процедури, в тому числі в них детально розписано ознаки, не обмежено впізнання виключно за загальними рисами, за якими потерпілий ОСОБА_8 здійснив впізнання як обвинуваченого ОСОБА_3 , так і обвинуваченого ОСОБА_4 .
Пред`явлення осіб для впізнання було проведено відповідно до вимог ст. 228 КПК України, особи на фотознімках бути тієї ж статі та не мали різких відмінностей у віці, зовнішності з особами, які підлягали впізнанню, а тому дані протоколи є належними та допустимими доказами у справі. 
Крім того, судом досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 07.04.2023, за участі потерпілого ОСОБА_8 , під час якого потерпілий розповів про обставини події, які мали місце 05.04.2023, продемонстрував усе відповідно до наданих показів та зазначив про перелік викраденого у нього майна. Суд звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_8 , під час проведення слідчого експерименту беззаперечно вказує, що його било двоє осіб, хто конкретно вирвав із рук у нього та викрав телефон він не знає, але зі слів ОСОБА_4 він зрозумів, що телефон був у його спільника.  
Показання потерпілого ОСОБА_8 , надані в ході слідчого експерименту, проведеного за його участі 07.04.2023, повністю співпадають з показаннями потерпілого ОСОБА_8 наданими в ході судового розгляду, який послідовно розповів про усі обставини вчинення злочину, а тому покази потерпілого суд оцінює як змістовні, послідовні та як наслідок вагомі з точки зору доказування події кримінального правопорушення.
У ході судового розгляду сторона захисту просила суд повторно допитати потерпілого ОСОБА_8 , разом із тим, суд не вбачає підстав для повторного допиту потерпілого, оскільки надані у ході судового розгляду показання є змістовними та такими, що узгоджуються з матеріалами справи, а вказане клопотання суд розцінює як спосіб затягування розгляду вказаного кримінального провадження.
Відповідно до приписів ст. 186 КК України та роз`яснень, викладених у п. п. 3, 4 постанови Пленуму ВСУ № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», грабіж – це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілої або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дії винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом. Змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності – мають відкритий для потерпілого або інших осіб характер, при цьому винний ігнорує цю обставину. Основним безпосереднім об`єктом грабежу є право власності.
Верховний Суд у постанові від 13.11.2018 справа № 401/2807/16-к зазначив, що для такого злочину, як грабіж, не встановлено нижньої межі шкоди, яка може бути завдана власнику майна, проте вказана обставина лише свідчить про підвищену суспільну небезпечність цього злочину.
Отже, судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 усвідомлювали той факт, що вчинювані ними дії мають відкритий характер для сторонніх осіб, а саме – потерпілого ОСОБА_8 , який неодноразово намагався припинити їх дії, вигукував до них та просив про допомогу, при цьому обвинувачені проігнорували ці обставини, не надали йому будь-якої допомоги, а навпаки залишили приміщення сторожової будки, що і є діями, які підпадають під склад злочину, передбачений ст. 186 КК України.
Згідно положень ч. 2 ст. 28 КК України, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовились про спільне його вчинення. При цьому домовленість про спільне вчинення кримінального правопорушення заздалегідь означає наявність згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони.
Форма змови може бути вербальна (словесна), усна чи письмова або у формі конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. Змова про вчинення злочину може відбутися задовго до вчинення злочину чи прямо перед його вчиненням (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду у справі № 742/2146/20 від 02.12.2021).
Домовленістю про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних дій.
Таким чином, обставини, викладені в обвинувальному акті повністю знайшли своє підтвердження у ході судового провадження, оскільки, як було встановлено, обвинувачені були попередньо між собою знайомими, певний час товаришували, проживали в одному помешканні та спільно проводили час в дату вчинення кримінального правопорушення.
На домовленість щодо вчинення спільного злочинного умислу вказують конклюдентні дії обвинувачених, зокрема й те, що коли обвинувачений ОСОБА_4 кинув потерпілого ОСОБА_8 на землю, а з його рук випав мобільний телефон, який покотився в бік дверей, ОСОБА_3 підняв його та забрав собі. Даний факт підтверджується також і показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який повідомив суду, що мобільний телефон отримав від ОСОБА_3 , коли вони вже йшли додому. Даний телефон ОСОБА_3 забрав біля дверей сторожової будки, хоча начебто йому незрозуміло з якою метою.
Поведінка обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час вчинення злочину була узгодженою, оперативною та послідовною, що підтверджує обопільність їх умислу.
Позицію обвинувачених щодо того, що ОСОБА_3 не заходив у охоронну будку та не завдавав ударів потерпілому ОСОБА_8 , суд оцінює критично та сприймає як спосіб захисту, з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Дана позиція спростовується показами потерпілого, свідка ОСОБА_15 , іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами та твердженням обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні про те, що мобільний телефон забрав обвинувачений ОСОБА_3 та його реплікою: «беру усю вину на себе».
У зв`язку з чим, посилання обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не підлягає кримінальній відповідальності за вказаний злочин, оскільки не брав участі у вчинені злочину, не заходив у сторожову будку, а лише стояв збоку та спостерігав, не заслуговують на увагу, оскільки не знайшли свого підтвердження у ході судового провадження.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом вину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, оскільки вона повністю знайшла своє підтвердження у ході судового провадження, доводиться дослідженими судом доказами, які є логічними, послідовними, допустимими та такими, що узгоджуються між собою.
Крім того, суд звертає увагу, що неодноразово в ході судового розгляду обвинувачені вказували на те, що в них є свідки, які могли би підтвердити невинуватість обвинуваченого ОСОБА_3 при цьому не зазначаючи прізвищ та адрес проживання даних осіб.
Статтею 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, враховуючи, що відповідно до вимог кримінального процесуального закону, тягар доведення обґрунтованості обвинувачення та, відповідно, надання доказів винуватості покладено на сторону обвинувачення, суд з власної ініціативи не може вживати активних дій для забезпечення явки свідків, які були допитані на стадії досудового розслідування, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності і неупередженості суду, відображеної, зокрема, у ч. 6 ст. 22 КПК України.
За вимогами ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.
Суд декілька разів наголошував на тому, що сторона захисту, як і самі обвинувачені самостійно не були позбавлена права надати докази, які б спростовували показання потерпілого та свідків.
Проте будь-яких клопотань, зокрема й про допит інших свідків в судовому засіданні, про яких абстрактно вказували обвинувачені, не вказуючи ні їх прізвищ, імен, ні адреси проживання, заявлено не було. 
Також, суд наголошує на тому, що після відмови прокурора від допиту свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , сторона захисту наполягала на допиті даних свідків.
Судом вживались заходи, передбачені КПК України, для забезпечення явки цих свідків в судове засідання, в тому числі і постановлялись ухвали про їхній привід, а також про накладення грошового стягнення. Проте, ці свідки в судове засідання так і не з`явились. Попри наполягання сторони захисту на допиті в судовому засіданні цих осіб, будь-яких заходів з метою явки в судове засідання останніх ними вжито не було. 
Суд не повинен вживати активних дій для забезпечення явки свідків в судове засідання, оскільки це суперечитиме засаді об`єктивності та неупередженості суду всупереч ч. 6 ст. 22 КПК України. 
З метою дотримання розумного строку розгляду кримінального провадження, судом було ухвалено рішення про подальший розгляд кримінального провадження без допиту зазначених свідків.
Також суд вважає необґрунтованою позицію захисника ОСОБА_6 щодо перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 із ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 1 ст. 396 КК України, оскільки у ході судового провадження доведено те, що органом досудового розслідування дії останнього кваліфіковані вірно, а тому підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_3 , суд не вбачає.
З урахуванням викладеного, суд кваліфікує дії обвинувачених: 
?дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинене повторно;
? дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 186 КК України, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинене повторно.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Таким чином, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом враховано те, що останній раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, скарг на його поведінку не надходило. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/3108 від 26.04.2023 ОСОБА_3 на лікуванні у закладі не перебував та за медичною психіатричною та неврологічною допомогою не звертався. Згідно довідки комунального підприємства Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» № 1310 від 25.04.2023 ОСОБА_3 знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням з 27.04.2014 з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю.
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Крім того, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховано те, що останній раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка» № 29/3148 від 27.04.2023 ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні в дитячому психіатричному відділенні №8 з 12.10.2004 по 09.11.2004 з діагнозом: «Психофізичний інфантилізм. ЗНМ ІІІ рівня. Диграфія». Згідно довідки комунального підприємства Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» № 1309 від 25.04.2023 ОСОБА_4 знаходився під диспансерним наркологічним спостереженням з 11.01.2011 по 11.01.2012 з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками». Крім того, судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 має хронічне захворювання (ВІЛ).
Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчинених злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що останній раніше судимий, ставлення до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, думку потерпілого у частині призначення міри покарання, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_3 буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
Разом з тим, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , тяжкість вчиненого злочину, те, що останній раніше судимий, ставлення до вчиненого, поведінку у ході судового провадження, думку потерпілого у частині призначення міри покарання, а тому суд переконаний, що саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк призначене ОСОБА_4 буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_4 за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.
У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2023 підлягає скасуванню.
Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 29.05.2020 та остаточно призначити  ОСОБА_3  покарання у виді 8 (восьми) років 9 (дев`яти) місяців позбавлення волі. 
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироку законної сили.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 186 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироку законної сили.
Речові докази, а саме: 
?мобільний телефон марки «TECNO SPARK 4», моделі «TECNO KC2», IMEI1: НОМЕР_3 , IME2: НОМЕР_4 з сім-картами операторів мобільного зв`язку з № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 та ліхтарик червоного кольору «MINI MAGLITE», який поміщено в камеру зберігання речових доказів Вінницького районного управління Головного управління Національної поліції у Вінницької області – повернути потерпілому ОСОБА_10 .
Стягнути з  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних долях на користь держави процесуальні витрати за проведену експертизу у сумі 1433, 88 грн.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.04.2023 – скасувати.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченого  ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили – залишити без змін тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 06.04.2023 по день набрання вироку законної сили.
Запобіжний захід застосований до обвинуваченого  ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до набрання вироку законної сили– залишити без змін тримання під вартою.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати  ОСОБА_4  в строк покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, тобто з 06.04.2023 по день набрання вироку законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а для особи, що перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вручити копію вироку обвинуваченим та прокурору – негайно.
Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: