ПУЛИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 292/222/26
Провадження № 3/292/106/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2026 року селище Пулини

Суддя Пулинського районного суду Житомирської області Гуц О.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли з Головного управління ДПС у Житомирській області ДПС України про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Жовтневе Олевського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого директором ДП "Пулинський лісгосп АПК" ЖОК АП "Житомироблагроліс" 

-за ч.1 ст.163-1 КУпАП, -
У С Т А Н О В И В :

З протоколу про адміністративне правопорушення № 103 від 20.02.2026 вбачається, що при проведенні документальної планової виїзної перевірки ДП "Пулинський лісгосп АПК", розташованого за адресою: Житомирська область, Житомирський район, селище Пулини, вул. М.Грушевського, 24, з питань дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства та законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов"язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2019 по 30.09.2025 виявлено порушення директором ДП "Пулинський лісгосп АПК" ОСОБА_1 встановленого законом порядку ведення податкового обліку, а саме - п. 44.1, п. 44.2 ст.44, п. 134.1 ст. 134, п.п. 139.2.1 п. 139.2 ст. 139, абз. 2 п.п. 1.2 п. 17 підрозділу 4 розділу ХХ та абз. 2 п. 18 підрозділу 4 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), ст.ст. 3, 4, 9 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (із змінами та доповненнями), Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку № 16 "Витрати", який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 "Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку" та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248 (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на прибуток в сумі 357 916 грн; Закону України від 21.09.2006 № 185-V "Про управління об"єктами державної власності" (із змінами та доповненнями) та Постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 № 138 "Про затвердження Порядку відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об"єднаннями", в результаті чого занижено частину чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету на суму 105 000 грн за 2022 рік; п. 44.1 ст. 44, п. 187.1 ст. 187, п. 187.7 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, п. 192.2 ст. 192, п.п. а п. 193.1 ст. 193 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями), в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 53 587 грн; п. 63.3 ст. 63, п. 66.1, п. 66.5 ст. 66 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) та розд. 8 Порядку обліку платників податків і зборів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588 та зареєстрованого в Мінюсті 29.12.2011 за №1562/20300 - ДП"Пулинський лісгосп АПК" у встановлені законодавством терміни не подано до податкового органу відомості по 4 об"єктах оподаткування за встановленою формою 20-ОПП, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ващук Ю.С. не з"явилися, від останньої на адресу суду надійшла заява про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП у зв"язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, мотивована тим, що як вбачається з матеріалів справи пртокол про адміністративне правопорушення ґрунтується на акті про результати документальної планової виїзної перевірки. Однак вказаний акт не може слугувати належним та допустимим доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.163-1 КУпАП, оскільки в силу норм Податкового кодексу України акт перевірки не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлялає оскарженню. Єдиною правомірною підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 163-1 КУпАП, є наявність на момент складання протоколу узгодженого податкового повідомлення-рішення, а не акту-перевірки. Однак, в матеріалах справи відсутні податкові повідомлення-рішення або інформація про них, які станом на 20.02.2026 мали статус узгодженого. Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом". Просить розглядати справу без участі ОСОБА_1 та його представника.
Розглянувши заяву захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. 
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством, згідно ст. 1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Вимогами ч. 1 ст. 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Крім того, згідно вимог ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, диспозиція якої встановлює адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. При цьому, дана норма закону носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення ряду окремих незаконних діянь, які врегульовані законодавством України.
Відповідно до вимог закону формулювання суті правопорушення повинно бути чітким і конкретним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення його, мотивів і форми вини, а висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватись у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності доказів на обґрунтування висновку про винуватість особи.
Однак, з протоколу про адміністративне правопорушення № 103 від 20.02.2026, який складений щодо директора ДП "Пулинський лісгосп АПК" ОСОБА_1 , неможливо зробити висновок про об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, а в матеріалах справи наявний лише акт про результати документальної планової виїзної перевірки ДП "Пулинський лісгосп АПК" від 20.02.2026 № 3044/06-30-07-01/20420193, на підставі якого і було складено протокол. Будь-яких інших доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, матеріали справи не містять.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки та висновки інспектора щодо наявності чи відсутності порушень вимог законодавства, не породжує, не змінює та не звужує права особи, не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність. У силу норм Податкового кодексу України акт перевірки лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених можливих порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій, він не є юридичною формою рішення податкового органу і сам по собі не породжує певних правових наслідків для платника податків, не є актом індивідуальної дії та не підлягає оскарженню. Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № П/811/2893/14.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Малофєєв проти Росії та Карелін проти Росії» суд зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Закон передбачає, що суд розглядає справу про адміністративне правопорушення у межах, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення фактичних обставині невправі самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення. Суд наголошує, що не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, не може перебирати на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що призведе до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи наведене, оскільки в матеріалах справи відсутні достатні докази, які свідчили б про порушення ОСОБА_1 порядку ведення податкового обліку, що утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, а його вина не може ґрунтуватись на припущеннях, провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-1 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір стягується лише у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, тому підстави для стягнення з ОСОБА_1 судового збору відсутні.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 247, ч. 1 ст. 163-1, ст. ст. 251, 252, 256, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суддя -
П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 163-1 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. 
Постанова може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Пулинський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня її винесення. 

Суддя О. В. Гуц