СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м. Харків Справа № 917/1726/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Склярук О.І., суддя Гетьман Р.А. , суддя Россолов В.В.,

при секретарі судового засідання , Погребняк А. М .,
за участі представників сторін, 
відповідача, Метенко Т. І. ,
позивача, Жирний О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія", м. Полтава, за вх. №2791 п/1 на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.25 ( суддя Тимощенко О. М . ) у справі №917/1726/25
за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, 
до Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія", м. Полтава, 
про стягнення 257 610, 88 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 18.11.25 у справі №917/1726/25 у задоволенні позову відмовлено .
Додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.12.25 у справі №917/1726/25 відмовлено в задоволенні клопотання СП "Полтавська газонафтова компанія" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/1726/25 у розмірі 15 000,00 грн (вх. №14985 від 21.11.2025 року).
Не погодившись з ухваленим судом першої інстанції судовим рішенням, СП "Полтавська газонафтова компанія" (апелянт) звернувся до Східного апеляційного господарського суду зі скаргою в якій просить додаткове рішення по справі скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити клопотання СП "Полтавська газонафтова компанія" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі №917/1726/25 у розмірі 15 000,00 грн (вх. №14985 від 21.11.2025 року). Вважає, що суд першої інстанції зазначене додатково рішення прийняв з надмірним формалізмом. Наполягає на достатності доказів, які підтверджують надання правничої допомогу на вказану суму. 
Відповідною ухвалою Східного апеляційного господарського суду апеляційна скарга , залишена без руху з підстав висвітлених у вказаній ухвалі.
До канцелярії Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання щодо виконання вимог ухвали , яким були усунуті встановлені раніше недоліки, зокрема надано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду 28.01.2026 р. у справі №917/1726/25 поновлено пропущений процесуальний строк СП "Полтавська газонафтова компанія" (відповідач по справі) , (вх.№ 2791 п/1) на оскарження додаткового рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.25 у справі №917/1726/25, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача , (вх.№2791 п/1 ) на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.25 у справі №917/1726/25,встановлено учасникам справи строк до 11.02.2026 включно для подання відзивів на апеляційну скаргу з доказами їх надсилання (доданих до них документів) іншим учасникам справи. Розгляд справи призначено на 12.02.2026 р.
11.02.2026 р. через систему Електронний суд від позивача по справі надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просять додаткове рішення по справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.02.2026 розгляд справи відкладено на 26.02.2026 р.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2026 р. розгляд справи відкладено на 16.03.2026 р. 
У судових засіданнях приймали участь представники позивача та відповідача які підтримали свої вимоги та заперечення.
Відповідно до приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі. ( ст.270 ГПК України)
Заслухавши доповідь головуючого по справі ( суддю доповідача), дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь у судовому засіданні, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права судова колегія зазначає наступне. 
З матеріалів справи убачаються такі обставини.
В провадженні Господарського суду Полтавської області перебувала справа №917/1726/25 за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія" про стягнення заборгованості у розмірі 257 610,88 грн за договором №1512000890 транспортування природного газу від 17.12.2015 року, яка виникла за період - квітень 2017 року, за перевищення обсягів замовленої потужності.
Розгляд справи № 917/1726/25 здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням Господарського суду Полтавської області 18.11.2025 р. відмовлено у задоволенні позову.
У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, становить 50 000,00 грн (витрати на правничу допомогу). Письмові докази, якими відповідач обґрунтовує судові витрати будуть надані до суду відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
21.11.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх. №14985 від 21.11.2025 року) у розмірі 15 000,00 грн.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 24.11.2025 р. вказане клопотання СП "Полтавська газонафтова компанія" прийнято до розгляду та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) учасників справи.
25.11.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (вх.№15121), в яких останній просив відмовити у задоволені клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі, а у випадку задоволення вказаного клопотання, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу на 95%. При цьому позивач зазначив, що відповідач нарахував 15 000,00 грн за складання відзиву на позовну заяву та заперечень у справі, які по факту складені на основі відзиву, що був підготовлений та поданий раніше. При цьому, матеріали не містять детального розрахунку щодо вартості години роботи адвоката та вартості годин, які ним були затрачені на підготовку відзиву та відповідних заперечень, тобто вказане свідчить про необґрунтованість та неспівмірність понесених витрат. Крім того, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи, що послуги відповідачу надавалися протягом вересня жовтня 2025, а платіжна інструкція долучена до даного клопотання датована 20 лютим 2025 року з призначенням платежу "абонентська плата за договором 2505/2023".
Як зазначалося вище, додатковим рішенням по справі у задоволенні клопотання відповідача щодо відшкодування витрат на правничу допомогу було відмовлено.
Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на нижче викладене.
Відповідно до приписів статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач просив стягнути з АТ "Укртрансгаз" понесені витрати на правову допомогу в сумі 15 000,00 грн.
До заяви про ухвалення додаткового рішення СП "Полтавська газонафтова компанія", було додано належним чином засвідчені копії Договору №2505/2023 про надання правничої допомоги від 25.05.2023 року, актів приймання-передачі від 30.09.2025 року та від 31.10.2025 року за договором про надання правничої допомоги №2505/2023 від 25.05.2023 року, платіжну інструкцію №490 від 20.02.2025 р. га суму 1 500 000,00 грн, ордеру серія СЕ №1104750 від 13.02.2025 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧЦ №000250 від 27.04.2018 року.
Судом першої інстанції було встановлено, що Адвокатське об`єднання "Старокиївське" надавало послуги позивачу СП "Полтавська газонафтова компанія" на підставі договору про надання правничої допомоги №2005/2023 від 25.05.2023 (далі - договір №2505/2023) та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії СЕ №1104750 від 13.02.2025 виданого адвокату Метенко Т.І.
Умовами договору сторони узгодили, що замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання здійснити захист, представництво та надані інші види правничої допомоги в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору №2505/2023).
З наданого представником відповідача акту приймання-передачі від 30.09.2025 року вбачається, що адвокатським об`єднанням надано, а замовником прийнято наступну правову допомогу - підготовка відзиву на позовну заяву АТ "УКРТРАНСГАЗ" у справі №917/1726/25, вартість допомоги - 10 000,00 грн, а з акту приймання-передачі від 31.10.2025 року - підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву АТ "УКТРАНСГАЗ" у справі №917/1726/25, вартість - 5 000,00 грн.
У клопотанні про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначив:
"Надалі, вже 01.08.2025р. сторонами укладено Додаткову угоду №5 (далі Додаткова угода) до Договору. За п.1 даної Додаткової угоди сторони дійшли згоди в межах Договору встановити розцінки вартості правничої допомоги ВИКОНАВЦЯ з представництва інтересів ЗАМОВНИКА в судах загальної юрисдикції, господарських та адміністративних судах усіх інстанцій, у тому числі участі у судових засіданнях, аналіз та вивчення матеріалів справи, підготовки заяв, скарг, клопотань, відповідей, заперечень, відзивів, додаткових пояснень по суті справи та усіх процесуальних документів, спрямованих на захист інтересів ЗАМОВНИКА та передбачених процесуальним законодавством (Таблиця 1)."
До заяви про відшкодування судових витрат, адвокатом не подано до справи копії додаткової угоди від 01.08.2025 року до договору №2505/2023, за умовами якої суд міг би оцінити предмет додаткової угоди, її відношення до справи, узгоджені розцінки вартості правничої допомоги виконавця з представництва інтересів замовника в господарських судах та інші умови, які необхідні для вирішення клопотання позивача про розподіл судових витрат.
Копія додаткової угоди була залучена апелянтом лише під час апеляційного провадження. Проте не може бути прийнята та оцінена судом апеляційної інстанції з огляду на приписи статті 269 Господарського процесуального кодексу України, оскільки до суду першої інстанції не залучалася та не оцінювалася судом. 
Щодо твердження апелянта, що суд першої інстанції не був позбавлений права витребувати Додаткову угоду від 01.08.2025 р, то судова колегія наголошує, що в силу приписів частини 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
У відповідності до положень статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про те, що без додаткової угоди від 01.08.2025 року до договору №2505/2023 про надання правничої допомоги від 25.05.2023 року, укладеної між відповідачем та адвокатським об`єднанням, суд не може перевірити погодження цими особами змісту та обсягу правничої допомоги, її вартості та складових частин.
З огляду на наведене, надані відповідачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не дають суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо надання адвокатських послуг та доведеності суми вказаних витрат.
Судом першої інстанції також було враховано висновки Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 по справі № 910/9714/22.
У цій постанові Верховний Суд зазначив, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що:
- не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21);
- при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц);
- суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).
Відповідно до приписів статті 275 Господарського процесуального кодексу України, Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. ( ст.276 ГПК України)
Враховуючи вище викладене судова колегія приходить до висновку. що додаткове рішення по справі прийнято судом першої інстанції з додержанням норм матеріального та процесуального права у зв`язку з чим, додаткове рішення по справі залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275,276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Спільного підприємства "Полтавська газонафтова компанія", м.Полтава, за вх. №2791 п/1 на додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.25 – залишити без задоволення .
2.Додаткове рішення господарського суду Полтавської області від 01.12.25 у справі №917/1726/25 – залишити без змін .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 -289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.03.2026.

Головуючий суддя О.І. Склярук

Суддя Р.А. Гетьман 

Суддя В.В. Россолов