Справа № 158/520/26
Провадження № 2-а/0158/19/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

24 березня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі: 
головуючого – судді – Корецької В.В.,
при секретарі – Процик Л.В.,
за участю позивача – ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ківерці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 січня 2026 року начальником СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Прокопчуком Ю.А. відносно нього була винесена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ББА №344692, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.
Так, згідно вищевказаної постанови, 28.01.2026 о 09 год. 08 хв. в м. Ківерці, по вул. Ковельська, 14, керував автомобілем «HUMMER» д.н.з. « НОМЕР_1 », будучи позбавленим права керування транспортними засобами згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області віл 14.11.2025, чим порушив вимоги п. 2.1. «а» ПДР.
Вважає вищевказану постанову незаконною, оскільки транспортний засіб, яким він керував було зупинено працівниками поліції без поважної на те причини, передбаченої ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», що вказує на її незаконність. Також вказує, що сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення, а інші докази вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП – відсутні. Крім того зазначає, що в його діях був відсутній умисел на вчинення адміністративного правопорушення, оскільки йому не було відомо про те, що його позбавлено права керування транспортними засобами.
Враховуючи вищезазначене, посилаючись на те, що його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП не доведена належними та допустимими доказами, просить позов задовольнити та скасувати постанову серії ББА №344692 від 28.01.2026 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.02.2026 року відкрито провадження у даній адміністративній справі в порядку загального позовного провадження з особливостями розгляду такої категорії термінових адміністративних справ, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву /а.с. 30/.
19 лютого 2026 представником відповідача по справі - Головного управління національної поліції у Волинській області подано до суду відзив на позовну заяву у якому зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволенні, оскільки оскаржувана постанова винесена у відповідності до норм чинного законодавства України, а факт керування ОСОБА_1 , який позбавлений права керування транспортними засобами згідно постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області віл 14.11.2025, транспортним засобом, у зазначені у постанові дату, часі та місці стверджується відповідними доказами /а.с. 49-53/.
25 лютого 2026 позивач по справі ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив у якому позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, просить позов задовольнити та вважає твердження відповідача викладені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими (а.с. 72-73).
Позивач по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об`ємі з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та скасувати оскаржуваня постанову, а провадження у вказаній адміністративній справі за відсутністю події та складу вищезазначеного адміністративного правопорушення в його діях.
Представник відповідача по справі – Забожчук О.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд даної адміністративної справи у її відсутності. Просить в задоволенні позову відмовити /а.с. 76/.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 3 статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно зі ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Судом встановлено, що 28 січня 2026 року начальником СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Прокопчуком Ю.А. відносно позивача по справі ОСОБА_1 була винесена постанова про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ББА №344692, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. /а.с. 14/.
Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Із змісту норми ст. 283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що вчинення особою адміністративних правопорушень, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.
У позовній заяві позивач по справі ОСОБА_1 зазначає, що транспортний засіб, яким він керував 28.01.2026 о 09 год. 08 хв. в м. Ківерці, по вул. Ковельська, 14, Луцького району Волинської області - «HUMMER» д.н.з. « НОМЕР_1 », було зупинено працівниками поліції без поважної на те причини, передбаченої ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», що вказує на її незаконність, а долучений до матеріалів справи доказ – рапорт поліцейського є внутрішнім документом, який не регулюється КУпАП як доказ і не може самостійно підтверджувати правомірність зупинки автомобіля або вчинення адміністративного правопорушення.
Однак, із дослідженого в судовому засіданні відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що поліцейський, на вимогу ОСОБА_1 , повідомив останньому про причину зупинки.
Крім цього, вказівка представника позивача на те, що позивач не знав про те, що його постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2025 позбавлено права керування транспортними засобами не заслуговує на увагу, з огляду на наступне.
Як вбачається з копії постанови Волинського апеляційного суду від 29.12.2025 у справі №161/18245/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – адвоката Масюк Г.С. на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14.11.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, останній не був присутній в судовому засідання під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, довірив представляти інтереси у даній справі адвокату Масюк Г.С. Вказаною постановою суду залишено без змін постанову судді першої інстанції, що може свідчити про те, що позивач по справі ОСОБА_1 був достовірно обізнаний про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Даний факт також підтверджується й твердженням позивача в судовому засіданні, який вказав, що був присутній в ході розгляду справи Луцьким міськрайонним судом Волинської області, яким і позбавлено його права керування транспортними засобами. Постанова набрала законної сили після її проголошення і є остаточною й оскарженню не підлягає /а.с. 15-17/.
Також слід зазначити, що позиція позивача щодо того, що у нього був відсутній прямий умисел на вчинення будь якого правопорушення, а також те, що розгляд справи поліцейським та винесення постанови під час повітряної тривоги є порушенням права на безпеку позивача, не заслуговує на увагу суду, оскільки з наданого суду доказу – відеозапису із нагрудної бодікамери поліцейського вбачається, що останній свідомо керував транспортним засобом та будь яких заперечень стосовно безпеки його життя під час повітряної тривоги та перенесення розгляду справи, не заявляв та оцінується судом виключно як намагання уникнути від адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винесена 28.01.2026 року начальником СРПП ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Прокопчуком Ю.А. відносно позивача по справі ОСОБА_1 постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу серії ББА №344692 винесена з дотриманням вимог чинного законодавства та підстав для її скасування суд не вбачає.
Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст судового рішення складено 25 березня 2026 року.