ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 680/790/25
Провадження № 22-ц/820/574/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І. 

 
розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року (суддя Олійник А.О.).
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначала, що з 20.11.2012 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06.11.2020 у справі №680/653/20. Від шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30.12.2019 у справі №680/726/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Вказувала, що зазначений розмір аліментів є меншим ніж мінімальний розмір аліментів на одну дитину, недостатнім для організації розвитку сина, повноцінного харчування та забезпечення усім необхідним для життя та розвитку.
Зазначала, що відповідач працевлаштувався та має постійний дохід в розмірі не менше мінімальної заробітної плати.
Враховуючи викладене, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30.12.2019 у справі №680/726/19 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. 
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Вказує, що норми СК України не встановлюють обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивачка бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.
Наголошує на тому, що з огляду на те, що син проживає з позивачкою, вона його виховує та утримує, то, відповідно до положень статті 181 СК України, має право вибрати спосіб стягнення аліментів у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі без доведення мотивів, на підставі яких бажає скористатися можливістю зміни способу стягнення аліментів.
А тому, вважає, що суд першої інстанції безпідставно посилається як на підставу відмови в задоволенні позову, на ненадання позивачкою жодних доказів на підтвердження обставин стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, їх розміру, зміни матеріального, сімейного стану свого чи платника аліментів, стану здоров`я дитини, інших обставин після присудження аліментів, які б свідчили про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.
Звертає увагу апеляційного суду на те, що судом не враховані обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає син, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку.
Вважає, що судом першої інстанції проігноровано те, що розмір аліментів, про стягнення якого просить позивачка є гарантованим державою мінімумом на утримання дитини.
На думку скаржниці, суд першої інстанції не врахував найкращі інтереси дитини щодо забезпечення його права на достатній рівень матеріального забезпечення. 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження обставин стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, їх розміру, зміни матеріального, сімейного стану свого чи платника аліментів, стану здоров`я дитини, інших обставин, після присудження аліментів, які б свідчити про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Встановлено, що сторони з 20.11.2012 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 06.11.2020 у справі №680/653/20. 
Від шлюбу у них є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 31 жовтня 2025 року.
Рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30.12.2019 у справі №680/726/19 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст.ст.183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
У ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалася позивачка. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст. 182 - 184, 192 СК України.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17 і наведені норми та тлумачення спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності вимог позивачки про зміну способу стягнення аліментів.
У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як убачається із матеріалів справи, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що раніше визначений судом розмір аліментів недостатній для задоволення потреб дитини та вказувала на покращення матеріального стану відповідача, як платника аліментів.
В ході розгляду справи судом першої інстанції, відповідач, будучі повідомлений про розгляд справи, будь-яких заперечень та доказів щодо заявлених позовних вимог не надав.
В матеріалах справи наявні відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_2 , здобуто судом. Проте, згідно з ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що така зміна способу стягнення відповідатиме інтересам як стягувача, якій законом надано право вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, так і інтересам їхньої спільної дитини.
Колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що позивачка не довела обставини, передбачені ст. 192 СК України, а саме зміну, покращення матеріального стану відповідача з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, в той час як доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, в тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення, оскільки предметом позову було не збільшення розміру аліментів, а зміна способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу), що є виключною ініціативою того з батьків, з ким проживає дитина.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до вимог частин 1, 6, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору, який підлягав сплаті при подачі позову до суду першої інстанції, а також 1816,80 грн судового збору, який підлягав сплаті при подачі апеляційної скарги
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Новоушицького районного суду Хмельницької області від 08 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений рішенням Новоушицького районного суду Хмельницької області від 30.12.2019 у справі №680/726/19, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частину заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 26 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач      І.В. П`єнта

Судді:        А.П. Корніюк

О.І. Талалай