ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ  ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

23 квітня 2026 року 	Справа № 160/3259/26  	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Юркова Е.О. 	 	
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення,-
УСТАНОВИВ:
12 лютого 2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради № 07.1-14/1/999 від 31.10.2023 про відмову у призначенні допомоги при народженні дитини;
- зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 02.08.2023 року звернулася до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради з заявою про призначення допомоги при народженні дитини — ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте рішенням № 07.114/1/999 від 31.10.2023 року було відмовлено у призначенні виплати, у зв`язку відсутністю апостилю на перекладі свідоцтва про народження. Вважає, що таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню з огляду на те, що оригінал свідоцтва про народження належним чином апостильований у Колумбії, що згідно з Гаазькою конвенцією 1961 року, є достатнім підтвердженням автентичності документа для органів влади України; на території Республіки Колумбії відсутнє дипломатичне представництво (Посольство) України, а також офіційні присяжні перекладачі української мови, що унеможливлює виконання вимоги щодо специфічного оформлення перекладу на території іноземної держави. Також вказано, що переклад був виконаний в Україні та нотаріально засвідчений у м. Богота для підтвердження вірності підпису перекладача, а вимога про накладення додаткового штампа «Apostille» на підпис нотаріуса, який завірив переклад (так званий «подвійний апостиль»), є надмірним формалізмом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 року відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Також 03.03.2026 року позивачем було подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій доповнено вимоги позову наступним змістом:
- визнати протиправним та скасувати рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради про відмову у призначенні виплат;
- зобов`язати Центральне управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами — 2 735,00 грн.; грошову компенсацію вартості «пакунка малюка» — 6 816,00 грн.; допомогу при народженні дитини — 41 280,00 грн.
Відповідачем 12.03.2026 року подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що подання заяви та документів на електронну пошту чинним законодавством не передбачено, оскільки без електронного підпису (КЕП) такий спосіб не забезпечує ідентифікації особи. В порушення встановленого законодавством способу документів, 04.10.2023 року на електронну пошту Управління надійшла копія (фотокопія) сканована заяви ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини та допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами від 25.07.2023 року (без КЕП). Між Україною та Республікою Колумбією відсутній Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних справах , разом з тим, вони є учасниками Гаазької конвенції , тому документи, видані уповноваженими органами Республіки Колумбія, приймаються на території України за умови проставлення на них апостиля. До заяви про призначення допомоги при народженні дитини позивач додала переклад на українську мову «Запису акта цивільного стану про народження», зроблений Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро, Україна, та засвідчений печаткою та підписом нотаріуса 68 нотаріальної контори Боготи, Республіка Колумбія. Відповідач вважає поданий позивачем переклад нікчемним та таким, що не має юридичної сили на території України, оскільки порушено норми міжнародного права документа (ст. 3 Гаазької конвенції). Позивач надала переклад Запису акта цивільного стану про народження, на якому стоїть підпис і печатка нотаріуса Республіки Колумбія. Оскільки цей засвідчувальний напис нотаріуса є держави публічним актом іноземної , він сам по собі потребує апостиля Республіки Колумбії для визнання в Україні. Засвідчувальний напис іноземного нотаріуса без апостиля не має юридичної сили в Україні. Також вказано, що переклад наданого позивачем Запису акта цивільного стану про народження є «гібридним» документом, оскільки текст перекладу зроблено на території України українським перекладачем, а завірення - колумбійське без апостиля. Такий документ не підпадає під жодну законну процедуру: він не є повністю іноземним (бо переклад український) і не є повністю українським (бо завірення здійснено в Республіці Колумбія).
Ухвалою суду від 16.03.2026 року залучено в адміністративній справі № 160/3259/26 як другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 26, ІК в ЄДРПОУ 21910427).
Копію ухвали суду про залучення відповідача від 16.03.2026 року отримано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в системі «Електронний суд» 16.03.2026 року.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позов не надано.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: Колумбія, громадянство: Україна, що підтверджено паспортом громадянина України для виїзду за кордон № НОМЕР_1 .
Позивачем було отримано повідомлення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі про відмову в призначенні державної допомоги сім`ям з дітьми № 07.1-14/1/999 від 31.10.2023 року. Згідно з вказаним повідомленням, позивачу відмовлено в призначенні допомоги у зв`язку з вагітністю та пологам та допомоги при народженні дитини за заявою від 25.07.2023 року з причини надання пакету документів, що засвідчують народження дитини не легалізованого в установленому порядку, відповідно до п.11 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 р. № 1751.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері соціального захисту сімей з дітьми, регулюються Законом України від 21 листопада 1992 року № 2811-XII «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон № 2811-XII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону № 2811-ХІІ громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Згідно із частинами 3, 4 статті 1 Закону № 2811-ХІІ порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Роботу щодо призначення та виплати державної допомоги сім`ям з дітьми організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.
На виконання статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Кабінет Міністрів України постановою від 27.12.2001 року № 1751 затвердив «Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (надалі - Порядок № 1751), яким, визначено умови призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 3 Закону № 2811-ХІІ одним з видів державної допомоги сім`ям з дітьми є, зокрема, допомога при народженні дитини.
Згідно з частиною 1 статті 10 Закону № 2811-ХІІ допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.
Відповідно до пункту 10 Порядку № 1751 допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.
Пунктом 11 Порядку № 1751 визначено, що для призначення допомоги при народженні дитини за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається:
1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;
2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).
Жінки, які мають задеклароване (зареєстроване) місце проживання (перебування) на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України (абзац 7 пункту 11 Порядку № 1751).
Згідно з абзацом 5 пункту 43 Порядку № 1751 про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 направила на електронну пошту Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі заяву про призначення допомоги у зв`язку з вагітністю на пологах та допомоги при народженні дитини від 25.07.2023 року.
До вказаної заяви було додано скановані документи: 
паспорт громадянина України, виданий 10.06.2019 року;
картка платника податків;
довідка про реєстрацію місця проживання № 8138 від 19.06.2019 року;
документ № 62175497;
апостиль (Республіка Колумбія);
переклад документа № 62175497, зроблений Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро, Україна, з назвою «Цивільна реєстрація народження» на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
переклад апостилю, зроблений Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро, Україна.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Відповідно до пункту 8 глави І розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5, документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Досліджуючи питання легалізації в установленому порядку документа, що засвідчує народження дитини, суд вказує таке.
Так, на виконання вказаної вимоги позивачем до заяви від 25.07.2023 року було надано документ № 62175497 з апостилем (Республіка Колумбія), а також переклад документа № 62175497, зроблений Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро, Україна, з назвою «Цивільна реєстрація народження» на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Суд вказує, що легалізація іноземних документів - це процедура, яка забезпечує визнання законності та автентичності офіційних документів, виданих в іншій країні, на території держави, де вони мають бути використані. Ця процедура регулюється міжнародними та внутрішніми правовими нормами країн. Способами легалізації документів є, зокрема: консульської легалізації, проставляння апостилю, або без будь-якого підтвердження (тобто без консульської легалізації та без апостилю).
Порядок консульської легалізації офіційних документів установлюється Віденською конвенцією «Про консульські зносини» 1963 року, міжнародними договорами та чинним законодавством України, а також Інструкцією про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженою наказом Міністерства закордонних справ України № 113 від 04.06.2002 року.
22 грудня 2003 року для України набула чинності Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (далі – Гаазька конвенція).
Офіційні документи, які будуть використовуватись на території держав - учасниць Гаазької конвенції, мають бути засвідчені спеціальним штампом «Apostille» (далі - апостиль), проставленим компетентним органом держави, в якій був складений документ та не потребують будь-якого подальшого засвідчення (легалізації).
У Гаазькій конвенції закріплюється єдиний зразок апостиля, що має стандартизований формат і містить необхідні реквізити для підтвердження автентичності офіційних документів, виданих у країнах-учасницях Гаазької конвенції.
Офіційні документи, на яких проставлено апостиль, не потребують будь-якого подальшого засвідчення (легалізації).
Відповідно до частини другої статті 3 Гаазької конвенції дотримання процедури проставлення апостиля не може вимагатися державами – учасницями Конвенції, якщо існують угоди між двома або декількома державами, які відміняють або спрощують дану процедуру, або звільняють сам документ від легалізації.
Так, позивачем було надано документ № 62175497 з апостилем (Республіка Колумбія), а також переклад документа № 62175497, зроблений Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро, Україна, з назвою «Цивільна реєстрація народження» на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Проте суд вказує, що процедура надання юридичної сили іноземним офіційним документам вимагає надання офіційного перекладу такого документу.
Так, за приписами статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова.
Статтею 79 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови.
Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.
Відповідно до глави 8 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, нотаріус засвідчує вірність перекладу документа за усним зверненням заінтересованої особи, а також за клопотанням заінтересованої особи при вчиненні іншої нотаріальної дії.
Нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови, з яких або на які перекладається документ.
Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.
Перекладач разом з документом, що встановлює його особу, повинен надати документ, який підтверджує його кваліфікацію.
Отже, відповідні документи, не перекладені з іноземної мови на українську мову та не засвідчені належним чином в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат», не є належними документами, оскільки вони не оформлені в установленому законом порядку.
В даному випадку справжність підпису перекладача не засвідчено нотаріально, переклад документа № 62175497 з апостилем (Республіка Колумбія), зроблений Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро, Україна, з назвою «Цивільна реєстрація народження» на ім`я ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , не засвідчено належним чином - в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».
Отже, зважаючи на надання документа № 62175497 з апостилем (Республіка Колумбія) (в перекладі, зробленому Бюро перекладів «Азбука», м.Дніпро - «Цивільна реєстрація народження») без належного його перекладу державною мовою та печатки на ній відповідної установи, а тому він не є належним і допустимим доказом на підтвердження надання позивачем документа, що засвідчує народження дитини.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, у визначений законом спосіб, використавши усі надані законом механізми, та рішення Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради у Шевченківському районі про відмову в призначенні державної допомоги сім`ям з дітьми № 07.1-14/1/999 від 31.10.2023 року прийнято відповідачем правомірно.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст.9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Центрального управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради (просп.Богдана Хмельницького, буд.116А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл.,49033; ІК в ЄДРПОУ 42788347), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код ЄДРПОУ 21910427, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд. 26, ІК в ЄДРПОУ 21910427) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення суду складений 23 квітня 2026 року.

Суддя Е.О. Юрков