Справа № 405/285/26
1-кп/405/8/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 
за участю:
секретаря - ОСОБА_2 
прокурора - ОСОБА_3 
потерпілої - ОСОБА_4 
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 
обвинуваченого - ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кропивницький кримінальне провадження № 12025121010002632 у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, громадянина України, з загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 02 листопада 2025 року близько о 17:46 години в порушення вимог п.п. 2.1 (а), 2.9 (а), Правил дорожнього руху (далі - ПДР) (п. 2.1 Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння...;) перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи посвідчення водія, керував легковим автомобілем «ВАЗ 21015», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , та здійснював рух у межах населеного пункту м. Кропивницький по вул. Полтавська зі сторони вул. Андрія Матвієнко у напрямку вул. Васнєцова, де на перехресті вул. Полтавська та вул. Кропивницького в м. Кропивницький, рухаючись у середній смузі руху, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалась пішим ходом по зебрі пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху вищезазначеного автомобіля.
Так, ОСОБА_6 цілеспрямовано, порушуючи законодавство України у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху щодо прямої заборони керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння та за відсутності посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, здійснюючи рух на вказаному транспортному засобі у вищезазначеному напрямку, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) і (д) ПДР (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху) через наявний стан алкогольного сп`яніння, позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху, та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.
У результаті недотримання вищезазначених вимог ПДР ОСОБА_6 , рухаючись на ділянці автомобільної дороги, проявив особисту неуважність та легковажно, сподіваючись на відвернення негативних наслідків, допустив порушення вимог п. 18.1 ПДР (п. 18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека;)
У подальшому, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, діючи з протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинен був і міг їх передбачити, не контролюючи свої дії через стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 , рухаючись по вул. Полтавська зі сторони вул. Андрія Матвієнко у напрямку вул. Васнєцова в м. Кропивницький здійснив наїзд на відстані 7.1 м до правого краю проїзної частини та 5.8 м від межі перехрестя вул. Кропивницького та вул. Полтавська в м. Кропивницький на пішохода ОСОБА_4 , яка рухалася по зебрі пішохідного переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «ВАЗ 21015», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 .
Тобто, невідповідність дій водія ОСОБА_6 вимогам п.п 2.1 (а), 2.3 (б) і (д), 2.9 (а), 18.1 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталася, в результаті якої пішохід ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 959 від 24.12.2025 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого багатоуламкового перелому верхньої третини правої плечової кістки зі зміщенням, обширних підшкірних гематом правого стегна, обох гомілок, які відносяться до категорії СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми необережними діями, що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. 
В підготовчому судовому засіданні суду надана угода про примирення від 26 березня 2026 року, відповідно до якої ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного діяння та повністю відшкодував завдані потерпілій збитки, а потерпіла ОСОБА_4 , в свою чергу, підтвердила факт її примирення з ОСОБА_6 , зазначивши, що претензій матеріального та морального характеру до останнього вона не має. Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, перебуває у зареєстрованому шлюбі, виховує малолітню доньку, за місцем реєстрації та проживання характеризується позитивно, а також обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, беззастережне визнання винуватості, добровільне повне відшкодування завданих потерпілій збитків як матеріального, так і морального характеру, врахувавши відсутність обставин, які б обтяжували покарання, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням положень ст. 69 КК України шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Прокурор в судовому засіданні в затвердженні угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 не заперечував, зазначивши, що дана угода відповідає вимогам Кримінального процесуального законодавства.
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди, підтвердивши добровільність її укладення та факт повного відшкодування завданих їй обвинуваченим збитків як матеріального, так і морального характеру.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні наполягав на затвердженні угоди, підтвердивши добровільність її укладення.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди і просила призначити покарання, погоджене в угоді. Підтвердила добровільність укладення даної угоди, достовірність її змісту та відповідність волевиявленню обвинуваченого ОСОБА_6 .
Сторонам роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, зокрема для обвинуваченого - обмеження права оскарження вироку згідно з положенням ст.ст. 394 і 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених ч. 5 ст. 474 цього Кодексу; для потерпілої - обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 і 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди. Обвинуваченому також роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим. 
Згідно частини 3 статті 469 цього ж Кодексу, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному проваджені у формі приватного обвинувачення.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України, віднесений до категорії нетяжких злочинів, а отже угода про примирення укладена відповідно до вимог закону.
Під час судового засідання обвинувачений ОСОБА_6 стверджував, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом.
Крім цього, обвинувачений зазначив та потерпіла підтвердила, що вищевказана угода про примирення, укладена ним та потерпілою добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. 
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України. Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Суд перевіривши угоду встановив, що вона складена відповідно до вимог ст. 471 КПК України; її умови не суперечать нормам КПК України та КК України, а також інтересам суспільства; не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; узгоджена сторонами міра покарання відповідає вимогам статтей 65, 66, 69 КК України.
За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої в судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, якій зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 26 березня 2026 року, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не пред`являвся.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Тому, з урахуванням призначеного судом покарання, яким не передбачено застосування конфіскації майна та відсутності цивільного позову, накладений ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11.11.2025 арешт на належний на праві власності ОСОБА_8 автомобіль ВАЗ 21015, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), фактичним володільцем якого є ОСОБА_6 , підлягає скасуванню, а майно підлягає поверненню власнику. 
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню витрати, пов`язані з проведенням експертиз у даному кримінальному провадженні в загальній сумі 6239,80 гривень /згідно довідок про витрати на проведення експертиз в кримінальному провадженні № 12025121010002632/.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374, 475 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 26 березня 2026 року, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025121010002632 від 03.11.2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день ухвалення вироку становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

В силу ч. 4 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік виконувати самостійно.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертиз у кримінальному провадженні в сумі 6239 (шість тисяч двісті тридцять дев`ять) гривень 80 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Фортечного районного суду м. Кропивницького від 11.11.2025 на належне на праві власності  ОСОБА_8 майно, а саме: автомобіль ВАЗ 21015, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), фактичним володільцем якого є ОСОБА_6  - після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази по справі, а саме: автомобіль ВАЗ 21015, реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який зберігається на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташованого по просп. Інженерів, 1 в м. Кропивницький - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_8 .

Роз`яснити ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Кропивницького апеляційного суду через Подільський районний суд м. Кропивницького протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. 
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Подільського 
районного суду 
міста Кропивницького              ОСОБА_10