РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

24 лютого 2026 року	Справа №160/25181/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Конєвої С.О. 

розглянувши у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
03.09.2025р. через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо взяття на військовий облік та внесення відомостей до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття на військовий облік та про порушення правил військового обліку позивачем в ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі «Порядку реалізації експериментального проекту з автоматичної верифікації та перевірки відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №932 від 16.08.2024 року;
- зобов`язати відповідача виключити позивача з військового обліку в ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відомості до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення позивача з військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та про порушення правил військового обліку.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.11.1999р. та 11.03.2022 постановою (довідкою) ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/1347 його були визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст.22 «а» графи 4 Розладу хвороб. Зазначені відомості були внесені до паперового ВОД позивача, тому він добросовісно вважав, що виключений з військового обліку через визнання його непридатним, як того вимагає Закон. Проте, 27.05.2025р. та у подальшому 15.08.2025р. сформувавши дані у застосунку «Резерв+» довідався, що він перебуває на військовому обліку як військовозобов`язаний, у ньому містяться відомості про порушення ним правил військового обліку. У відповідь на адвокатський запит, відповідач повідомив, що внести зміни на підставі ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.11.1999р. та довідки ВЛК №2/1347 від 11.03.2022р. про його непридатність до військової служби неможливо, так як згідно п.2.9 глави 2 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, яка направляється до штатних ВЛК на затвердження, а також зазначено про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо повторного взяття на військовий облік та порушення правил військового обліку, оскільки відповідач проігнорував ту обставину, що позивач більше не є військовозобов`язаним та, відповідно, не може повторно набути статус військовозобов`язаного без подання заяви про взяття на військовий облік, вважає, що особа, яка не набула статусу військовозобов`язаного не може бути розшукувана ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки з такого обліку він виключений. Тобто, на переконання позивача, відповідачем не було дотримано процедури виключення позивача з військового обліку, що може створити негативні наслідки для позивача у майбутньому, тому дії відповідача з приводу внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про взяття позивача на військовий облік та про порушення правил військового обліку, є протиправними.
Ухвалою суду від 10.09.2025р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, та запропоновано, зокрема, відповідачеві – протягом 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали суду надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотримання вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України.
Зазначена ухвала суду разом із адміністративним позовом була отримана, зокрема, відповідачем у його електронному кабінеті 03.09.2025р. (адміністративний позов з додатками), 11.09.2025р. (ухвалу суду), що є належним повідомленням відповідача про час та місце судового розгляду справи у відповідності до вимог ст.18 Кодексу адміністративного судочинства України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, наявними у справі.
23.09.2025р., на виконання вищевказаної ухвали суду, через систему "Електронний суд" відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позовних вимог позивачеві відмовити в повному обсязі посилаючись на те, що позивача було поставлено на військовий облік військовозобов`язаних за зареєстрованим/задекларованим місцем проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 автоматично згідно Порядку №932 від 16.08.2024р., відтак, вважає, що відповідач не здійснював внесення до Єдиного Реєстру взяття на облік та інші дані, визначені ст.7 Закону №1951, у відповідача відсутні документи, інформація щодо виключення позивача з військового обліку, натомість Облікова картка до військового квитка містить інформацію про зняття з військового обліку, тому, на переконання відповідача, позовна вимога щодо визнання дій відповідача щодо взяття на військовий облік протиправними, не підлягає задоволенню. Щодо внесення до Єдиного Реєстру відомостей про виключення позивача з військового обліку на підставі п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий облік і військову службу», то відповідач зазначив, що для врегулювання даних спірних правовідносин застосуванню підлягають норми закону, чинні станом на вказаний час. На сьогоднішній день у розпорядженні відповідача відсутні чинні постанови ВЛК про непридатність до військової служби позивача для здійснення виключення з військового обліку, а що стосується Довідки ВЛК від 11.03.2022 №2/1347, якою позивача було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 22 «А» гр.ІІ НМОУ №402 від 2008 року, то у відповідача відсутня медична документація щодо проходження позивачем в 2022 році медичного обстеження, відсутнє направлення, акти обстеження, висновки лікарів, постанова ВЛК, відповідач у 2022 році не видавав позивачеві направлення на проходження медичного обстеження, ВЛК, яка діяла у 2022 році, не було надано до ІНФОРМАЦІЯ_2 затвердженої постанови ВЛК з рішенням про непридатність до військової служби на підставі якого відповідач зобов`язаний був здійснити виключення позивача. За викладеного, на думку представника відповідача, оскільки рішення ВЛК від 11.03.2022р., оформлене у вигляді довідки №2/1347 не було затверджене регіональною ВЛК та в подальшому не надано до ТЦК та СП, тому законних підстав для внесення відомостей про виключення позивача з військового обліку з Єдиного Реєстру у відповідача не має.
09.10.2025р. представником позивача через систему «Електронний суд» була подана відповідь на відзив, у якій останній послався на ті ж самі обставини та підстави, які наведені у позові, додатково зазначив, що відсутність у відповідача медичної документації щодо проходження позивачем у 2022 році медичного обстеження є доказом неналежного ведення відповідачем діловодства ніяким чином не повинно впливати на права та інтереси позивача, породжує у позивача правову невизначеність та можливість свавілля державного органу.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 24.02.2026р. через велику завантаженість суду адміністративними справами військовозобов`язаних та військовослужбовців, перебування судді Конєвої С.О. у щорічних чергових відпустках, що об`єктивно унеможливлювало здійснення адміністративного судочинства у даний період, розгляд даної справи було продовжено відповідно до ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України до 24.02.2026р.
Враховуючи викладене, дана справа вирішується 24.02.2026р., тобто, у межах строку, визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до приписів ч.8 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Із наявних в матеріалах справи копій документів, судом встановлені наступні обставини у даній справі.
Громадянин України ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується змістом копії паспорту позивача серії НОМЕР_1 від 27.11.1997р., наявної у справі.
Відповідно до виданої позивачеві Довгинцівським райвійськоматом за підписом підполковника Л.Шульги Довідки №79 (замість військового квитка) від 09.03.2000р., ОСОБА_1 (позивач у справі) був взятий на військовий облік.
Згідно відомостей, які містяться у зазначеній Довідці №79 (замість військового квитка) від 09.03.2000р., у графі «Відомості про медичні обстеження» зазначено: 03.11.1999р. ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку за гр. 1 ст.22а НМОУ 2-94.
Також 11.03.2022р. ІНФОРМАЦІЯ_4 була видана Довідка ВЛК за №2/1347 за змістом якої позивачеві – ОСОБА_1 проведено медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 11.03.2022р., діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання – «Міотрофічний склероз ш/грудного відділу хребта», на підставі статті 22а графи ІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно даних, які містяться у копії Облікової картки до військового квитка – довідки №79, встановлено, що 03.11.1999р. позивача визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по ст.22а НМО України №2 -1994р. 02.03.2000р. позивач був виключений з військового обліку за станом здоров`я.
27.05.2025р. та 15.08.2025р., сформувавши дані у Єдиному Реєстрі у застосунку «Резерв+», виявив, що він з 20.02.2009р. перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та у ньому наявні відомості про порушення позивачем правил військового обліку, про що свідчить зміст відповідних даних з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів станом на 15.08.2025р.
Позивач, не погоджуючись із діями відповідача щодо взяття позивача на військовий облік після виключення його з військового обліку як непридатного до військової служби за станом здоров`я та внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення правил військового обліку, звернувся з даним позовом до суду за захистом свого порушеного права.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.
Преамбулою Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII визначено, що цей Закон здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч.3 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч.9 ст.1 Закону №2232-XII призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Згідно із частиною десятою статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до ст.33 Закону №2232-XII військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування (ч.2).
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний (ч.3).
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.5).
За правилами ч.1 ст.34 Закону №2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
За приписами п.п. «а» ч.5 ст.37 Закону №2232-ХІІ – в редакції на дату проходження позивачем ВЛК – 03.11.1999 року було передбачено, що виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни, зокрема, визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби.
Згідно п.3 ч.6 ст.37 Закону №2232-ХІІ - в редакції на дату проходження позивачем ВЛК – 11.03.2022 року передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які: визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Аналогічні приписи були чинними і на момент формування позивачем Витягу з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ( далі – Реєстр) станом на 15.08.2025р.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022.
Відповідно до п. 3 Порядку № 1487 військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 15 Порядку № 1487 визначено, що за умови запровадження інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів»:
- взяття на військовий облік, зняття з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, відомості про яких наявні та актуалізовані (верифіковані) в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за умови дотримання ними правил військового обліку здійснюється на підставі відомостей про декларування, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання осіб в електронній формі, надісланих органами, що здійснюють реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб (далі - органи реєстрації) через єдину інформаційну систему МВС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- відомості про декларування/зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання призовників, військовозобов`язаних та резервістів, надіслані органом реєстрації через єдину інформаційну систему МВС до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, є підставою для взяття особи на військовий облік або зняття з військового обліку районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, органом СБУ, підрозділом Служби зовнішньої розвідки.
У разі звернення призовника, військовозобов`язаного або резервіста до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за новим задекларованим місцем проживання в його військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки про взяття на військовий облік за новим місцем проживання.
У разі коли відомості про призовника, військовозобов`язаного або резервіста не включено до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, призовник, військовозобов`язаний або резервіст може за власним бажанням подати відомості для включення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів під час формування декларації про місце проживання з використанням засобів Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) за умови запровадження інформаційної взаємодії. Механізм та вимоги до технічного опису сервісу електронної інформаційної взаємодії між Порталом Дія та Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлюються Міноборони.
Постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.05.2024 Порядок № 1487 доповнений пунктом 15-1, згідно якому до запровадження електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, відповідно до Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти (за наявності у них дійсних військово-облікових документів) можуть надавати інформацію про зміну своїх облікових даних шляхом подання заяв та відповідних підтвердних документів через центри надання адміністративних послуг, на підставі яких районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, орган СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів вносять зміни до відповідних облікових документів та Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до п. 20 Порядку № 1487 в редакції, що діяла до 18.05.2024, військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Військово-обліковими документами є: для призовників - посвідчення про приписку до призовної дільниці; для військовозобов`язаних - військовий квиток або тимчасове посвідчення військовозобов`язаного; для резервістів - військовий квиток.
Після вказаної дати (в редакції з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 563) п. 20 Порядку № 1487 передбачено, що військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
За правилами п.22 Порядку № 1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Пунктом 79 Порядку №1487 визначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів; проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього; виконують архівно-довідкову роботу з питань військового обліку; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16 березня 2016 року № 1951-VIII Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Відповідно до статті 3 Закону № 1951-VIII основними засадами ведення Реєстру є: 1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 3) захищеність Реєстру та внесених до нього відомостей - держава гарантує захист бази даних Реєстру від несанкціонованого доступу та зловживання доступом, незаконного використання відомостей Реєстру, порушення цілісності бази даних Реєстру та його апаратного чи програмного забезпечення, а також гарантує дотримання законодавства щодо захисту персональних даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, наявних у Реєстрі.
Оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру.
Відповідно до ст.5 Закону № 1951-VIII держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.
Органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України.
Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.
Частиною 1 статті 6 Закону № 1951-VIII передбачено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону № 1951-VIII в редакції з урахуванням змін, внесених Законом №3549-IX від 16.01.2024, до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: п. 17-1 - відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1951-VIII призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:
1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;
2) звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.
Призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.
Відповідно до ч.3 ст.13 Закону № 1951-VIII до Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону.
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону № 1951-VIII ведення Реєстру включає:
1) внесення запису про призовників, військовозобов`язаних та резервістів до бази даних Реєстру для взяття на облік або при відновленні на військовому обліку з перевіркою відповідності персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним;
2) внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами;
3) знищення повторного запису Реєстру в разі його виявлення.
Актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною (ч.3 ст.14 Закону № 1951-VIII).
Згідно Порядку ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 28.03.2022 № 94, який діяв на час виникнення спірних правовідносин – 11.03.2022 (Наказ втратив чинність 22.08.2024 на підставі Наказу Міністерства оборони № 478 від 16.07.2024), до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про стан здоров`я (у тому числі про встановлення, зміну групи інвалідності), що збираються з метою визначення придатності для виконання військового обов`язку (п.2 Розділу ІІІ Порядку).
Згідно п. 6 Розділу ІІІ Порядку № 94 збирання відомостей здійснюється органами ведення Реєстру на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру особисто призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, закладами освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, ТЦК та СП, військовими частинами.
Виправлення недостовірних відомостей Реєстру, а також включення (не включення) до Реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, здійснюється за результатами розгляду їхньої мотивованої заяви із зазначенням підстав, передбачених законодавством, яка подається до органів ведення Реєстру (п.9 розділу ІІІ Порядку № 94).
Таким чином, із аналізу вищенаведених приписів слідує, що законодавцем встановлена відповідна процедура, яка передує внесенню змін до відповідного Реєстру у разі наявності/відсутності чи виправлення недостовірних відомостей, які містяться у згаданому Реєстрі, а саме: особа, виявивши щодо себе недостовірні відомості у Реєстрі, має спочатку звернувся у згаданому вище порядку до органу ведення Реєстру (у даному випадку до відповідача) з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру, що в свою чергу, пов`язано з обов`язком органу ведення Реєстру (яким в даному випадку є відповідач) розглянути таку заяву, перевірити відповідність персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів існуючим обліковим даним і привести відомостей Реєстру у відповідність з персональними даними такої особи.
Як встановлено судом із матеріалів даної справи, позивач 03.11.1999р. згідно даних Довідки Довгинцівського РВК №79 (замість військового квитка) виданої 09.03.2000р. ВЛК був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку по гр. 1 ст.22а НОМО України 12-94 про що свідчить зміст копії наведеної Довідки, наявної у справі.
За даними копії Облікової картки позивача на підставі вказаного вище висновку ВЛК позивач був виключений з військового обліку за станом здоров`я 02.03.2000р.
Далі, 11.03.2022р. ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно позивача – ОСОБА_1 комісією було проведено медичний огляд та його було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі статті 22 а граф ІІ Розладу хвороб про що було складено Довідку ВЛК від 11.03.2022р. за №3/1347, яка містить підписи голови та секретаря ВЛК та печатку наведеного вище ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Далі, 15.08.2025р. із даних Реєстру, сформованих позивачем через мобільний застосунок «Резерв+» у його електронному ВОД позивач виявив дані про себе з приводу того, що він (незважаючи на вищенаведені висновки ВЛК про його непридатність до військової служби, виключення з військового обліку) з 20.02.2009р. перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, а також у ньому міститься інформація про порушення позивачем військового обліку.
Таким чином, із наведених встановлених обставин, суд приходить до висновку, що у відповідному Реєстрі наявна інформація стосовно позивача про перебування його на військовому обліку та порушення правил військового обліку без урахуванням відомостей, які містяться у Обліковій картці позивача та Довідці ВЛК від 11.03.2022р. №2/1347 про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, що свідчить про те, що вказані відомості стосовно позивача є недостовірними.
Відтак, такі відомості мають бути виправлені органом ведення Реєстру (у даному випадку відповідачем) за мотивованою заявою позивача, що відповідає вищенаведеним приписам п.2 ч. 1 ст.9 Закону №1951-УІІІ.
Разом з тим, позивач у справі – ОСОБА_1 із відповідною мотивованою заявою про виправлення недостовірних відомостей щодо нього (про перебування його на військовому обліку та порушення правил військового обліку всупереч відомостей, які містяться у Обліковій картці позивача та Довідці ВЛК від 11.03.2022р. №2/1347 про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку) до органу ведення Реєстру, тобто, до відповідача не звертався, таких доказів матеріали справи не містять.
За таких обставин та враховуючи, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів містяться вищенаведені недостовірні дані стосовно позивача, такі недостовірні відомості мають бути виправлені за мотивованою заявою позивача, поданою до органу ведення Реєстру (у даному випадку до відповідач) у порядку, встановленому п.2 ч.1 ст.9 Закону №1951-УІІІ, суд приходить до висновку про те, що оскільки така мотивована заява позивачем до відповідача не подавалась, відповідачем дане питання за його заявою не вирішувалось, відповідно, права та інтереси позивача ще не є порушеними, тому позовні вимоги позивача у цій справі є передчасними, у зв`язку із чим задоволенню не підлягають.
За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи – ч.1 ст.75 наведеного Кодексу.
Згідно ч.1 ст.76 Кодексу, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч.1 ст.77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Разом з тим, з урахуванням встановлених судом обставин з приводу того, що позивачем мотивована заява про виправлення недостовірних даних стосовно позивача, які містяться у Реєстрі у відповідності до п.1 ч.2 ст. 9 Закону №1951-УІІІ, до відповідача не подавалась, відповідачем за нею відповідного рішення про відмову не приймалось, протиправність дій відповідача у даних правовідносинах жодними належними, достатніми та допустимими доказами позивачем не доведена.
Окрім того, судом було досліджено і зміст копії Адвокатського запиту від 09.06.2025р., який було подано до відповідача в інтересах ОСОБА_1 адвокатом Максимовим Р.І. (в порядку ст.24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»), який містить прохання лише про надання відповідної інформації про причини та підстави взяття позивача на облік, причини не виключення позивача з військового обліку згідно ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 від 03.11.1999 року та ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 №2/1347 від 11.03.2022р. та не містить прохання до відповідача про виключення з Реєстру таких недостовірних відомостей, а відтак, такий адвокатський запит не може бути розцінений судом як звернення позивача до відповідача у розумінні п.2 ч.1 ст.9 Закону №1951-УІІІ.
Також у спірних правовідносинах судом враховується і те, що без подання позивачем мотивованої заяви до відповідача (органу ведення Реєстру) та не прийняття жодного рішення за наслідками її розгляду відповідачем, суд позбавлений можливості перевірити правомірність дій відповідача у даних спірних правовідносинах та не може підміняти територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, як орган ведення Реєстру, щодо перевірки наведених у заяві та в доданих до неї документах відомостей та внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Інші аргументи позивача, уважно вивчені судом, однак не заслуговують на увагу суду, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Перевіривши правомірність дій відповідача у даних спірних правовідносинах за критеріями, визначеними у ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що з урахуванням того, що позивач не звертався до відповідача із мотивованою заявою про виправлення недостовірних відомостей щодо нього (про перебування його на військовому обліку та порушення правил військового обліку всупереч відомостей, які містяться у Обліковій картці позивача та Довідці ВЛК від 11.03.2022р. №2/1347 про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку), відповідач не приймав за такою заявою жодних рішень про відмову у виправленні таких відомостей у Реєстрі, а відповідно, і не вчиняв і жодної протиправної бездіяльності, у суду не має правових підстав робити висновок про те, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв не межах повноважень та у не спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано, без урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Таким чином, судом не встановлено, а позивачем не підтверджено та не доведено жодними доказами, порушення відповідачем прав та інтересів позивача у даних правовідносинах на момент звернення до суду з цим позовом (02.09.2025р.), оскільки позивач із мотивованою заявою до відповідача у порядку, встановленому п.2 ч.1 ст.9 Закону №1951-УІІІ не звертався, відповідач ще не приймав жодного рішення про відмову у виправленні таких недостовірних відомостей стосовно позивача, а тому обґрунтовані підстави для визнання оспорюваних дій відповідача у цій справі у адміністративного суду відсутні.
За таких обставин, з урахуванням того, що суд не знайшов обґрунтованих правових підстав для задоволення основної позовної вимоги (визнання протиправними дій відповідача щодо взяття позивача на військовий облік, внесення до Реєстру відомостей про порушення ним правил військового обліку), тому і у задоволенні позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, які носять похідний характер від основної вимоги, позивачеві також слід відмовити.
Окрім того, судом враховується і правова позиція ЄСПЛ, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Приймаючи до уваги все вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, тому у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень.
Однак, виходячи з того, що у суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення даного позову, то і судові витрати позивача по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн. сплаченого згідно квитанції про сплату №9928-7438-1142-6764 від 02.09.2025р. не підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача – суб`єкта владних повноважень, виходячи з вимог ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 78, 94, 122, 132, 138, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – відмовити повністю.
Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва