Справа №541/288/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Савєльєва А. І.	
Номер провадження 33/816/235/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  126 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. , за участі секретаря судового засідання Кислої Ю.М., захисника особи яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Собини П.М. в залі суду в місті Суми розглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Собини П.М. на постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, працюючого в ФОП « ОСОБА_2 » трактористом, мешканця АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч.3 ст.126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 місяців.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 місяців, за те, що 01 січня 2025 року близько 11 год. 38 хв. на автодорозі Лубни- Миргород-Опішня Р-42 52 км., поблизу с. Великий Байрак, він керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 515 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи обмеженим у праві керуванні транспортними засобами, на підставі постанови старшого виконавця Охтирського ДВС по ВП№59998721 чим порушив ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух», за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. ст. 126 КУпАП.
Також, 11 січня 2025 року близько 11 год. 38 хв. на автодорозі Лубни-Миргород-Опішня Р- 42 52 км., поблизу с. Великий Байрак, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes- Benz Sprinter 515 CDI, державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого, транспортний засіб «ВАЗ 2170», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , почав здійснювати аварійне гальмування та з`їхав на узбіччя, щоб уникнути зіткнення, чим здійснив аварійну ситуацію.
Такими діями ОСОБА_1 порушив п. 8.5.1 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 122 КУпАП. 
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвокат Собина П.М. звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2025 року, постановити нову, якою закрити провадження у справі відносно ОСОБА_1 .
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт зазначає про те, що у фабулі протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП зазначено, що останній 11 січня 2025 року рухався на автомобілі Mercedes-Benz Sprinter 515 CDI, проте, у графі 6 «Транспортний засіб (марка, модель, номерний знак, належність)» вказаного протоколу зазначено інший автомобіль, а саме «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 . Дана обставина вказує на те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 515 CDI, і будь які докази стосовно подій, за яких останньому ставиться у провину створення аварійної ситуації, відсутні. При цьому, покази свідка ОСОБА_5 не можуть братися до уваги, так він являється заінтересованою особою.
Крім того, як вказує апелянт, ОСОБА_1 не знав про встановлення йому обмеження на керування транспортними засобами, оскільки всі питання по виконавчій службі ним було вирішено, а дізнався він про обмеження такого права лише 11 січня 2025 року від працівників поліції.
З огляду на вказане, апелянт зауважує, що оскільки вищезазначені обставини суддею суду першої інстанції до уваги прийнято не було, вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні.
Про призначення вказаної справи до апеляційного розгляду особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був сповіщений завчасно у передбачений Законом спосіб, однак до суду для участі у судовому засіданні у визначений час та день не з`явився, клопотань про відкладення судового розгляду на іншу дату не надсилав, проте, присутній у судовому засіданні захисник Собини П.М. не заперечував щодо здійснення апеляційного розгляду у відсутність його підзахисного.
А тому, доповівши зміст оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Собину П.М. на підтримку апеляційних доводів та вимог, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до вимог ст.ст.245,251,252,280КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Таким чином, при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Крім того, положеннями КУпАП передбачено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі.
Проте, вищевказані вимоги закону суддею місцевого суду дотримані не були і висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.122, ч. 3 ст. 126 КУпАП, за обставин, наведених у постанові, не підтверджується достатніми доказами, які б в сукупності дозволяли встановити обставини, які підлягають доказуванню.
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 в судовому засіданні вину не визнав, пояснював, що державним виконавцем на даний час встановлено обмеження стосовно нього у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості по аліментам та вважав, що Правил дорожнього руху п.8.5.1 він не порушував.
Судом першої інстанції винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні вказаних адміністративних правопорушень була встановлена на підставі наявних у справі доказів, а саме, протоколів про адміністративне правопорушення від 11 січня 2025 року серії ЕПР1 №218247 та серії ЕПР1 №218231, електронного рапорту від 12 січня 2025 року, відповідно до якого 11 січня 2025 року об 11 год. 36 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: Миргородський район, с. Великий Байрак водій автомобіля Mercedes-Benz, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , виїхав на зустрічну смугу, чим спричинив аварійну ситуацію, через яку автомобіль заявника ОСОБА_3 ледь не злетів у кювет, письмових пояснень водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , постанови державного виконавця від 06 серпня 2020 року у ВП №59998721 про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами.
Разом з тим, вказані докази апеляційний суд не може визнати достатніми для беззаперчного визнання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень, передбачених як ч.5 ст.122 КУпАП, так і ч. 3 ст. 126 КУпАП, виходячи із наступного.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвище, адреса свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Згідно чинного законодавства України протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і основним джерелом доказів у справі, оскільки саме він має містити повні та точні відомості про вчинення правопорушення, його кваліфікацію, дані про потерпілих, свідків, якщо вони є. Саме протокол про адміністративне правопорушення є документом, в якому формулюється суть правопорушення.
Протокол складається у кожному випадку виявлення адміністративного правопорушення, він є єдиною формою документу, в якому фіксується факт вчинення допущеного порушення, ніякого іншого документу про прийняття до провадження уповноваженими органами не оформляється. Від того, наскільки грамотно, змістовно і умотивовано складений протокол, залежить якість розгляду справи про адміністративне порушення, правильність розгляду справи по суті й обґрунтованість застосування адміністративного стягнення.
Разом з тим, у фабулі протоколу, складеного відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП зазначено, що останній 11 січня 2025 року рухався на автомобілі Mercedes-Benz Sprinter 515 CDI, проте, у графі 6 «Транспортний засіб (марка, модель, номерний знак, належність)» вказаного протоколу зазначено інший автомобіль, а саме «Subaru Legacy», державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_4 . Тобто, протокол про адміністративне правопорушення №218247 від 11.01.2025 складений відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 122 КУпАП містить істотні суперечності та недоліки, а отже він складений з порушенням вимог ст.256 КУпАП і не може визнаватись належним доказом.
Крім того, диспозиція ч.5 ст.122 КУпАП, передбачає склад адміністративного правопорушення, як порушення, передбачені частинами першою - четвертою цієї статті, що спричинили створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
Пунктом 8.5.1 ПДР України визначено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.5 ст.122 КУпАП, необхідно з`ясувати, чи дійсно особа відносно якої складено протокол, порушила правила дорожнього руху, що спричинило створення аварійної обстановки, а саме: примусили інших учасників дорожнього руху різко змінити швидкість, напрямок руху або вжити інших заходів щодо забезпечення особистої безпеки або безпеки інших громадян.
У протоколі, складеному відносно ОСОБА_1 за вказаною статтею зазначено, що останній створив аварійну обстановку тим, що не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1 та виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого, транспортний засіб «ВАЗ 2170», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , почав здійснювати аварійне гальмування та з`їхав на узбіччя, щоб уникнути зіткнення.
У своїх поясненнях, відібраних на місці пригоди ОСОБА_3 зазначав, зокрема, про те, що перед самим роз`їздом його автомобіля та автомобіля Mercedes моделі Sprinter 515 CDI, д.н.з. НОМЕР_4 , водій останнього здійснив виїзд на зустрічну смугу для руху, у якій рухався він ( ОСОБА_3 ). Щоб уникнути зіткнення, йому довелося повернути кермо на узбіччя. По приїзду працівників поліції чоловік, який керував автомобілем Mercedes пояснив, що здійснював об`їзд перешкоди і не переконався у безпеці маневру.
У своїх поясненнях, ОСОБА_1 зазначав про те, що здійснював об`їзд вибоїни і транспортному засобу, який рухався назустріч на великій швидкості перешкоди не створював і ПДР не порушував.
Інших об`єктивних та переконливих доказів, які б давали підстави для висновку, що ОСОБА_1 створив аварійну обстановку за вказаних у протоколі про адміністративне правопорушення обставин матеріали даної справи не містять, свідки події працівниками поліції не залучались, а такі суперечливі пояснення обох водіїв не дають можливості з достатньою впевненістю встановити всі обставини правопорушення та правильність кваліфікації дій останнього.

Також, апеляційний суд зауважує, що ч.3 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.3 ст.126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу, тобто, склад даного адміністративного правопорушення буде повним у разі, коли особа, знаючи, що її обмежили у праві керування, знехтувавши цим обмеження, свідомо керує транспортним засобом.
Відповідно ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Порядок виконання судових рішень врегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження».
Згідно з ч. 9 ст.71 цього Закону, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить, зокрема, постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, копія якої надсилається сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення, та направляється до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені.
Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
В матеріалах даної справи міститься постанова старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Гончар Н.Б. від 06 серпня 2020 року, з якої вбачається, що на виконання судового наказу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05 вересня 2019 року, постановою від 09 вересня 2019 року було відкрито виконавче провадження №59998721 по стягненню з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_1 , починаючи з 20 серпня 2019 року і через утворену заборгованість, яка складала 17632 грн. 52 коп., боржнику, тобто, ОСОБА_1 було встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення ним цієї заборгованості у повному обсязі.
Однак, ні наявними у справі доказами, ні документами з виконавчого провадження, які, на задоволення заявленого захисником ОСОБА_6 клопотання, були долучені до матеріалів, не підтверджується направлення рекомендованим поштовим відправленням ОСОБА_1 копії вказаної постанови державного виконавця від 06 серпня 2020 року.
Тобто, жодних відомостей про обізнаність ОСОБА_1 щодо встановлення тимчасового обмеженням його у праві керування транспортними засобами на час скоєння правопорушення, матеріали справи, також, не містять, а тому, є недоведеними ті обставини, що керуючи 11 січня 2025 року транспортним засобом, останній усвідомлював протиправний характер своїх дій, знав про встановлене стосовно нього тимчасове обмеження у праві керування та, ігноруючи його, передбачав шкідливі наслідки та бажав або свідомо допускав їх настання.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ст. 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У рішенні від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказував, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак неможна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. (Рішення ЄСПЛ від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України»).
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що у даному випадку винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч.3 ст.126 КУпАП «поза розумним сумнівом» доведена не була, на що вірно посилається захисник у поданій апеляційній скарзі.
Оскільки вказані обставини залишились поза увагою судді суду першої інстанції, вважати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою підстави відсутні, дане рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі – закриттю, за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 122, ч.3 ст.126 КУпАП, на задоволення поданої в його інтересах захисником Собиною П.М. апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, – 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Собини П.М. задовольнити.

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 01 квітня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126, ч.5 ст. 122 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 06 місяців, скасувати та закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.126, ч.5 ст. 122 КУпАП на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.