ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/26401/25
Провадження № 33/820/78/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря судового засідання Цугеля А.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Гречанюка А.В., розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу захисника на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року,
в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , працюючого водієм,
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605 грн. 60 коп. судового збору. 
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
За постановою суду,  ОСОБА_1 06.09.2025 року о 22:50 годин по вул. Західно-Окружній, 40 у м. Хмельницькому, керуючи всупереч вимогам п. 2.9а Правил дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння автомобілем «HYUNDAI ACCENT», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка зупинилась попереду, щоб здійснити поворот ліворуч. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Не погоджуючись з постановою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову та прийняти нову, якою справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП.
Свої вимоги аргументує тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи.
Вказує, що під час допиту потерпіла ОСОБА_2 зазначила, що бачила як ОСОБА_1 виходив з пасажирського сидіння, а з місця водія транспортного засобу «Hundai Accent» вийшла ОСОБА_3 . 
Стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Hundai Accent». Фактично, єдиною підставою для визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень є його особисті пояснення на відеозаписі, у яких він стверджував, що саме він був водієм автомобіля та вчинив ДТП.
Вказує, що сам по собі факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності.
Стверджує, що працівниками поліції порушений порядок огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, оскільки останній бажав пройти відповідний огляд у закладі охорони здоров`я.
Звертає увагу, що при складанні протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП особі, що притягається до адміністративної відповідальності, не роз`яснено її права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, а  направлення на медичний огляд водія транспортного засобу складено з чисельними порушеннями.

Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши особу, яка притягнута до адміністративної відповідальності, захисника на підтримку доводів апеляційної скарги з підстав наведених у ній, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень та запобігання таким правопорушенням.
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи, суд, відповідно до положень ст.ст.280, 283 КУпАП, в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дослідив всі долучені докази, які проаналізував і дав їм належну оцінку у їх сукупності, та навів у постанові переконливі і достатні мотиви прийнятого рішення.

Ключовим аргументом у поданій апеляційній скарзі захисника є довід про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом за обставин, встановлених в протоколах про адміністративні правопорушення. 
Очевидним є те, що притягнення до адміністративної відповідальності за інкриміновані ОСОБА_1 правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху можливе виключно щодо особи, яка на момент вчинення правопорушення була водієм транспортного засобу, тобто керувала ним. 
Саме тому з`ясування питання, чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом у момент, зазначений у протоколах, має визначальне (вирішальне) значення для правильного вирішення даного провадження.
Водночас, зазначений довід сторони захисту не ґрунтується на фактичних обставинах справи та спростовується наявними у матеріалах доказами, яким місцевий суд дав належну правову оцінку.

Так, відповідно до протоколів про адміністративні правопорушення, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на медичний огляд водія транспортного засобу, схеми місця ДТП, а також даних відеозапису, встановлено факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом у час та за обставин, зазначених у протоколах. Вказані документи складені уповноваженими особами в межах наданих їм повноважень, відповідають вимогам закону та є належними і допустимими доказами у розумінні ст. 251 КУпАП.
Жодних заперечень від ОСОБА_1 в ході складання відносно нього адміністративних матеріалів не поступало, навпаки, останній послідовно, впевнено та беззастережно стверджував, що саме він є водієм автомобіля, причетного до ДТП, детально розповідав про обставини керування ним автомобілем перед подією, зазначав причини, які, на його думку, призвели до зіткнення автомобілів.
Сам по собі факт заперечення ОСОБА_1 своєї участі у керуванні транспортним засобом вже під час судового розгляду не є підставою для визнання наведених вище доказів недопустимими чи недостовірними, адже вони є послідовними та взаємоузгодженими між собою.
Що стосується показань, наданих в апеляційному суді ОСОБА_2 з приводу керування транспортним засобом ОСОБА_3 , то вони, на думку апеляційного суду, є непереконливими, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи відеозапису, після дорожньо-транспортної пригоди, остання не змогла чітко та ствердно пояснити працівникам поліції хто саме був за кермом транспортного засобу «Hundai Accent».  

Апеляційний суд неодноразово зазначав, що доведеність тих чи інших обставин правопорушення не завжди ґрунтується на прямих доказах і висновок щодо обставин справи може випливати з аналізу сукупності непрямих доказів (справи № 686/28335/25; № 683/2271/25; № 679/1268/25; № 678/1574/25; № 679/906/24). 
Відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Це положення передбачає, що обставини, які утворюють елементи складу правопорушення, можуть встановлюватися на основі сукупності непрямих доказів, якщо логічний аналіз їх взаємозв`язку підтверджує відповідні обставини. 
Доказування часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі всіх доказів, які вказують на характер дій, спосіб вчинення суспільного діяння, обстановку, в якій діяла особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність або недоведеність винуватості особи поза розумним сумнівом.
Саме таким принципом і керувався суд першої інстанції, проаналізувавши надані докази у справі і навівши аргументи, чому вони у сукупності доводять факт керування саме ОСОБА_1 транспортним засобом.

Аргументи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 бажав пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння в медичній установі, спростовуються дослідженим під час апеляційного розгляду відеозаписом з нагрудної камери працівника патрульної поліції. 
Так, відеофайлом під назвою clip-17 Диск-2 зафіксовано проходження ОСОБА_1 огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці ДТП за допомогою приладу «Drager», за результатами якого в останнього виявлено алкогольне сп`яніння 1,96 проміле, з яким погодився ОСОБА_1 та відмовився від подальшого проходження огляду в закладі охорони здоров`я. 
Поведінка ОСОБА_1 під час такої відмови була категоричною та свідомою, вона не містила застережень чи посилань на об`єктивні причини неможливості проходження подальшого огляду (стан здоров`я тощо). 
Така поведінка об`єктивно свідчить саме про відмову від подальшого проходження огляду, а не про непорозуміння чи неналежне інформування про порядок його проведення.
Крім того, з відеозапису вбачається і те, що працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 порядок проходження огляду, правові підстави його проведення, а також наслідки відмови від такого огляду, передбачені чинним законодавством України.
Твердження апелянта про порушення працівниками поліції порядку та процедури проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційний суд до уваги не приймає та вважає, що останніми дотримано вимоги закону під час проведення такого огляду. 
Не встановлено апеляційним судом і будь-яких порушень під час складання працівниками поліції направлення на медичний огляд водія транспортного засобу, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині апеляційний суд відхиляє.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 при складанні протоколів про адміністративні правопорушення за ст.124 та ч.1 ст.130 КУпАП не роз`яснені його права та обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП, апеляційний суд зазначає, що права, передбачені ст.268 КУпАП, давати пояснення, висловлювати свою правову позицію, подавати докази, приймати участь в їх дослідженні та інші, були відновлені під час апеляційного розгляду справи. В апеляційному суді ОСОБА_1 була надана можливість довести свою невинуватість у вчиненому правопорушенні, висловити свої доводи щодо обставин провадження, висловлювати правову позицію. ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні апеляційного суду, надавав свої пояснення та заперечення, однак переконливих доводів, які б підтверджували його невинуватість, або обставин, які не були предметом розгляду судом першої інстанції, не повідомив. 
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що право на захист ОСОБА_1 відновлено апеляційним судом, чим він і скористалася.

Безпідставними є також твердження сторони захисту про відсутність у протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, конкретних порушень ПДР, які допустив водій.
Відповідно до змісту даного протоколу такі порушення зазначені, а саме п.п.2.3.б та 12.1 ПДР (а.с.17).
При цьому, вказані порушення не лише відображені в протоколі, але й розкрито їх суть і зміст (водій не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mazda 3», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка зупинилась попереду, щоб здійснити поворот ліворуч).
Таке формулювання відповідає змісту диспозиції ст.124 КУпАП та дає можливість чітко встановити, у чому саме полягали протиправні дії водія.

Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази та порушення вимог закону, які б спростовували висновки суду і були б підставами для зміни або скасування судового рішення.

Протоколи про адміністративні правопорушення складені в силу ст.255 КУпАП уповноваженою на те особою, відповідають вимогам ст.256 КУпАП щодо місця, часу вчинення та суті адміністративних правопорушень, повністю узгоджуються з даними, які містяться у відеозаписі, при складанні протоколів про адміністративні правопорушення.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, апелянтом не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33, 34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП України. 
За таких обставин, враховуючи підвищену суспільну небезпечність правопорушень, пов`язаних з керуванням транспортними засобами у стані сп`яніння, апеляційний суд вважає, що накладене адміністративне стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчинення ОСОБА_1 нових правопорушень. 
Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено. 

З огляду на викладене, керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 грудня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду       І.В. Вітюк