23.03.2026
Справа № 497/2572/25
Провадження № 2/497/379/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.03.2026 року Болградський районний суд Одеської області в складі: 
головуючого судді - Раца В.А.,
секретаря - Божевої І.Д. 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в місті Болграді, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
30.09.2025 року представник позивача Боденко А.А., яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії АХ №1262151 від 22.05.2025 року, звернулася до суду шляхом формування документу в системі «Електронний суд» із зазначеним позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором №8620021 від 28.03.2024 року в сумі 12 192,26 грн. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.03.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №8620021, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 5 100,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, а також інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Укладаючи кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Мілоан» умови Кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. Відповідач зі свого боку не виконав умови Кредитного договору. 25.09.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» був укладений Договір факторингу «25092024, відповідно до умов якого, право вимоги зокрема за Договором №8620021 від 28.03.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Сума заборгованості відповідача станом на день відступлення права вимоги становила 11 186,30 грн, яка залишилася не зміною на дачу звернення з цім позовом та складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 4 029,00 грн., простроченої заборгованості за сумою відсотків - 7 653,26 грн., простроченої заборгованості за комісією - 510,00 грн., а всього 12 192,26 грн. Відповідачу було надіслано письмову вимогу про погашення кредитної заборгованості за договором про споживчий кредит 38620021 від 28.03.2024 року, яка була залишена відповідачем поза увагою. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість, що стало підставою для звернення до суду.
Ухвалою судді від 29.10.2025 року відкрито провадження по справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі.
15.12.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» Боденко А.А. надала клопотання про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк», а саме інформацію, що містить банківську таємницю.
Ухвалою судді від 23.01.2026 року клопотання представника позивача задоволено. Витребувана інформація надійшла 19.03.2026 року до суду.
Сторони у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача Боденко А.А. в позовній заяві клопоче про розгляд справи за відсутності представника позивача, і у випадку неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів
Відповідач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою: http://bg.od.court.gov.ua/sud1507/, та надіслання судової повістки за місцем реєстрації, причину неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 28 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" в особі генерального директора Вініченка О.В. та ОСОБА_1 був укладений Договір про споживчий кредит №8620021, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 5 100,00 грн. строком на 105 днів з 28.03.2024 року і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів з дати видачі кредиту та завершується 12.04.2024 року, а поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.07.2024 року; зі сплатою комісії за надання кредиту - 510,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 1 147,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користуванням кредиту протягом поточного періоду - 10 557,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.
Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора 878415, який було відправлено на мобільний номер телефону НОМЕР_1 , в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://miloan.ua.
У той самий день підписано графік платежів, відповідно до якого датою повернення кредиту є 11.07.2024 року.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
Також, відповідно до ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Укладення вищезазначеного договору підтверджується анкетою-заявою на кредит №8620021, де зазначений процес оформлення та розгляду заяви 8620021 у формі послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту №8620021 від 28.03.2024 року, а саме заповнення на сайті заяви на отримання кредиту, анкети-заяви, та підписання електронної форми договору ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором 878415, номер телефону НОМЕР_1 .
Факт перерахування коштів за договором №8620021 від 28.03.2024 року підтверджується квитанцією LIQPAY, ID платежу: 2442919514, з якої вбачається, що ТОВ "Мілоан", код ЄДРПОУ 40484607, перерахувало на картку № НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 5 100,00 грн., з призначенням платежу: Кошти згідно договору №8620021.
Переказ коштів також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за вих. №20.1.0.0.0/7-260227/52880-БТ від 02.03.2026 року, наданої на запит суду, відповідно до якої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) банком було емітовано платіжну картку № НОМЕР_4 та з руху коштів (виписки) по цій банківській картці (рахунку) за період з 28.03.2024 року по 28.03.2024 року вбачається, що 28.03.2024 року на картковий рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 5 100,00 грн., якими відповідач активно користувалася.
25.09.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» в особі Генерального директора Вініченка О.В. та ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» в особі директора Сердюк Л.Ю., яка діє на підставі статуту укладено договір факторингу №25092024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача за кредитним договором №8620021 від 28.03.2024 року.
Відповідно до п. 2.1.3 Договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в дату підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.
Як вбачається з п. 4.1 фактор сплачує клієнту 100 % ціни придбання, протягом 1 робочого дня з моменту підписання відповідного реєстру прав вимог, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок клієнта.
Акт приймання-передачі Реєстру Боржників був підписаний в той самий день. Також в цей день позивачем було сплачено на розрахунковий рахунок ТОВ «Мілоан» 585 562,98 грн. - оплату згідно договору факторингу №25092024 від 25.09.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією №6.
Відповідно до реєстру прав вимоги №1 до договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 під номером 142 рахується ОСОБА_1 номер кредитного договору 8620021 від 28.03.2024 року, при цьому загальна сума заборгованості на день укладення договору становила 12 192,26 грн., у тому числі тіло кредиту - 4 029,00 грн., сума заборгованості по процентах 7 653,26 грн. та суми заборгованості по комісії - 510,00 грн.
Розрахунок заборгованості наданий ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» станом на дату подання позову становить 12 192,26 грн., тобто заборгованість залишилася не зміною.
14.11.2024 року на ім`я відповідача позивачем було складено письмову вимогу за вих. №б/н, в претензії повідомлено про відступлення прав вимоги та необхідність погашення заборгованості перед новим кредитором в розмірі 12 192,26 грн.
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.
За змістом ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Отже, до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про споживчий кредит за №8620021 від 28.03.2024 року у розмірі 12 192,26 грн.
Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як вбачається з матеріалів справи 15.11.2024 року між позивачем та адвокатом Боденко А.А. укладено Договір про надання правової допомоги №2. Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг від 18.12.2024 року до договору про надання правової допомоги №2 від 15.11.2024 року виконавцем надано замовнику послуги щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 і зазначено, що сума наданих послуг становить 7 000,00 грн. за складання позовної заяви (4 год). 
Таким чином зважаючи на задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи та документально підтверджених витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.
Також відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача полягають стягненню судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
Керуючись статтями 509, 526, 527, 530, 610 - 612, 1048, 1049, 1050,1054,1077 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», статтями 12, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 277-279, 280, 354, ЦПК України, суд, - 
УХВАЛИВ: 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЛ.ЕН.ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -  задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (01001, вул. М. Грушевського, 10, м. Київ, код ЄДРПОУ 41240530) заборгованість за Договором про споживчий кредит №8620021 від 28.03.2024 року в розмірі 12 192 (дванадцять тисяч сто дев`яносто дві) гривні 26 копійок, а також: суму судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок, а всього 18 614 (вісімнадцять тисяч шістсот чотирнадцять) гривень 66 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.  
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Суддя           В.А. Раца