ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 480/6076/23
касаційне провадження № К/990/19133/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області
на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року (головуючий суддя - Кравченко Є.Д.)
та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Катунов В.В.; судді - Ральченко І.М., Чалий І.С.)
у справі № 480/6076/23
за позовом Публічного акціонерного товариства «Лебединське хлібоприймальне підприємство» 
до Головного управління ДПС у Сумській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року Публічне акціонерне товариство «Лебединське хлібоприймальне підприємство» (далі - ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - ГУ ДПС у Сумській області; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 лютого 2021 року № 00012240704 та від 23 лютого 2021 року № 00012230704.

Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 02 травня 2024 року адміністративний позов задовольнив. 

Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 04 квітня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін. 

ГУ ДПС у Сумській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року, постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері господарських операцій платника з Товариством з обмеженою відповідальністю «АЕРОСТРОЙ ПЛЮС», Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДОПТ ТРЕЙД», Товариством з обмеженою відповідальністю «МАКСБУД», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД СОФТ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТВІСТЕЛ», Приватним підприємством «Светолюкс-Николаев», Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Алнаір», Товариством з обмеженою відповідальністю «Наима», Приватним підприємством «ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВИЙ ДІМ «ТІАРА», Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НБС», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОДРУГ ОДЕСА», Товариством з обмеженою відповідальністю «К-ГРУП НК», Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Ельф», Товариством з обмеженою відповідальністю «БІ.ФРАТЕЛЛІ», Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Світ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОДТРАНСГОЛД», Товариством з обмеженою відповідальністю «БС-Боярка», Товариством з обмеженою відповідальністю «Фермо».

Верховний Суд ухвалою від 04 червня 2025 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Сумській області.

30 червня 2025 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «Лебединське хлібоприймальне підприємство» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з податку на додану вартість, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складено акт від 02 лютого 2021 року № 373/18-28-07-04/00955986/16.

Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 14.1.202 пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, пунктів 198.1, 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з неправомірним формуванням податкового кредиту з податку на додану вартість при придбанні товарно-матеріальних цінностей та підрядних робіт у Товариства з обмеженою відповідальністю «АЕРОСТРОЙ ПЛЮС», Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДОПТ ТРЕЙД», Товариства з обмеженою відповідальністю «МАКСБУД», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРЕЙД СОФТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВІСТЕЛ», Приватного підприємства «Светолюкс-Николаев», Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Алнаір», Товариства з обмеженою відповідальністю «Наима», Приватного підприємства «ТОРГІВЕЛЬНО-ПРОМИСЛОВИЙ ДІМ «ТІАРА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ НБС», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРОДРУГ ОДЕСА», Товариства з обмеженою відповідальністю «К-ГРУП НК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Ельф», Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ.ФРАТЕЛЛІ», Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна Компанія «Світ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОДТРАНСГОЛД», Товариства з обмеженою відповідальністю «БС-Боярка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фермо» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій.

Обґрунтовуючи свою позицію, контролюючий орган звертав увагу на недоліки представленої для здійснення перевірки документації, а також відсутність у контрагентів платника в достатній кількості трудових ресурсів, основних та виробничих засобів, необхідних для виконання спірних поставок. 

На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем 23 лютого 2021 року прийнято податкові повідомлення-рішення: № 00012240704, згідно з яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 3874163,00 грн; № 00012230704, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 166760,00 грн за основним платежем та 16676,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названих актів індивідуальної дії, Верховний Суд виходить із такого.

За правилами пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку про те, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, і спричиняти реальні зміни майнового стану платника податку.

В той же час, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а також господарський характер понесених за ними витрат.

Доводи відповідача про недостатність у контрагентів платника в достатній кількості трудових ресурсів, основних та виробничих засобів, необхідних для виконання спірних поставок цілком об`єктивно відхилено судами, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів і дослідження первинних документів. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у Сумській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02 травня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  І. Я. Олендер

Р. Ф. Ханова