Справа № 127/6837/26 
Провадження № 3/127/1416/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 квітня 2026 року 	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Горбатюк В.В., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 16.01.2026 о 08 год. 50 хв. в м. Вінниці, вул. Київська, 156, керуючи транспортним засобом ВАЗ, номерний знак НОМЕР_2 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу Шкода Октавія, номерний знак НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтись, в результаті чого допустив зіткнення. У результаті цього автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.3.б, 10.3 Правил дорожнього руху, за що передбачено адміністративну відповідальність за статтею 124 КУпАП.
У подальшому, 16.01.2026 о 08 годині 50 хвилин в місті Вінниці по вулиці Київська, 156, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ, номерний знак НОМЕР_4 , допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia А7, номерний знак НОМЕР_3 , після чого залишив місце ДТП, до якого був причетний, чим порушив вимоги пункту 2.10.А Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена статтею 122-4 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 вину щодо скоєння дорожньо-транспортної пригоди, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП, визнав, пояснив, що керував транспортним засобом, щиро розкаюється та просив суворо його не карати. Одночасно повідомив, що залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, оскільки не відчув удару та не зрозумів, що потрапив у ДТП.
Захисник ОСОБА_1 - адвокат Зубань О.О. у судовому засіданні просив об`єднати справи в одне провадження та у зв`язку з визнанням вини ОСОБА_1 та його наміром відшкодувати заподіяну шкоду, просив застосувати стягнення у виді штрафу.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомив, що є потерпілим у цій справі, просив притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Вказав, що останній зник з місця події, жодного відшкодування йому не здійснив, а завдані збитки становлять приблизно 100000 грн. Не заперечував проти застосування до ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу за умови наявності наміру у правопорушника відшкодувати завдані збитки.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, його захисника, потерпілого, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень. 
Оскільки справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП стосуються однієї особи, однієї події та одночасно розглядаються одним судом, вони підлягають об`єднанню в одне провадження.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна, умисна або необережна дія чи бездіяльність, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до конкретних правил дорожнього руху, порушення вимог яких має бути у причинному зв`язку з їх наслідками.
Відповідно до 2.3.б Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
Згідно з п. 10.3 Правил дорожнього руху у разі перестроювання водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що рухаються в попутному напрямку по тій смузі, на яку він має намір перестроїтися..
Щодо вчинення правопорушення, передбачено ст. 122-4 КУпАП, то суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 122-4 КУпАП особа несе відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, виявляється в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або евентуального (непрямого) умислу.
Відповідно до п. 2.10а Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Під час розгляду справи судом встановлено, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, повністю підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 626234 від 27.02.2026, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_2 , який зазначив, що, рухаючись по вулиці Київській лівою смугою для руху, відчув зіткнення з правого боку автомобіля, унаслідок чого зрозумів, що автомобіль ВАЗ зіткнувся з його транспортним засобом, а надалі зник з місця ДТП, рапортом працівника поліції, відеозаписом із місця події, а також поясненнями самого ОСОБА_1 у судовому засіданні, який факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди визнав.
Крім того, у матеріалах справи містяться пояснення свідка ОСОБА_3 , який повідомив, що був очевидцем дорожньо-транспортної пригоди та бачив, як автомобіль ВАЗ здійснив зіткнення з автомобілем Skoda, після чого залишив місце ДТП.
Також у матеріалах справи наявні повідомлення про виклик ОСОБА_1 до управління патрульної поліції та відомості про їх отримання, однак будь-яких пояснень щодо відсутності своєї причетності до події він не надав.
Таким чином, саме дії ОСОБА_1 , який не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та під час перестроювання не надав дорогу транспортному засобу, що рухався в попутному напрямку по смузі, на яку він мав намір перестроїтися, тобто порушив вимоги п. 2.3.б та 10.3 Правил дорожнього руху, перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та пошкодженням транспортних засобів.
Щодо правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, суд не приймає доводи ОСОБА_1 та його захисника про відсутність умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Так, з матеріалів справи встановлено, що після зіткнення ОСОБА_1 місце пригоди залишив, обов`язків, передбачених п. 2.10.а Правил дорожнього руху, не виконав, до працівників поліції самостійно не звернувся, заходів для оформлення дорожньо-транспортної пригоди не вжив. 
Письмові пояснення потерпілого та свідка узгоджуються між собою у тій частині, що після зіткнення водій автомобіля ВАЗ поїхав з місця пригоди. Наявний у матеріалах справи відеозапис також долучений на підтвердження обставин події.
Суд ураховує і характер самої пригоди: зіткнення відбулося під час руху в місті, при перестроюванні, унаслідок чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За таких обставин твердження про повну необізнаність водія щодо факту контакту з іншим транспортним засобом суд оцінює критично. 
Додатково суд враховує, що після події ОСОБА_1 не вжив жодних дій, спрямованих на виконання обов`язків учасника ДТП, а в подальшому на стадії адміністративного провадження фактично ухилився від надання змістовних пояснень щодо обставин події.
Сукупність наведених доказів дає суду підстави для висновку, що ОСОБА_1 усвідомлював свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, однак залишив місце події, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність, суд визнає щире розкаяння ОСОБА_1 у частині вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Обставин, що обтяжують відповідальність, судом не встановлено.
З урахуванням характеру вчинених правопорушень, особи правопорушника, ступеня його вини, наслідків дорожньо-транспортної пригоди, а також вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_1 слід застосувати адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, а саме за ст. 122-4 КУпАП у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КпАП України судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 становить 665,60 грн. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 23, 33, 36, 40-1, 122-4, 124, 252, 280, 283, 284, 307, 308 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Справу №127/6837/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП (провадження №3/127/1416/26), об`єднати в одне провадження зі справою № 127/6840/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (провадження № 3/127/1417/26).
Об`єднаній справі присвоїти єдиний унікальний номер № 27/6837/26 (провадження №3/127/1416/26).
Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст. 124 КУпАП.
На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень. 
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.

Суддя         В.В. Горбатюк