Справа №443/177/26
Провадження №2/443/362/26

РІШЕННЯ
іменем України

23 березня 2026 року         місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді   Равлінка Р.Г., 
секретар судового засідання   Рибакова І.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив: 
Представник позивача, ТОВ «Бізнес позика» Пєскова С.В. звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з останньої на користь ТОВ «Бізнес позика» заборгованість за договором № 520920-КС-001 про надання кредиту від 31.12.2024, що становить 24 570,00 грн та складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 11 200,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 4 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 370,00 грн та стягнути сплачений судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.

Обґрунтування позовних вимог.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача Пєскова С.В. зазначає, що 31.12.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 520920-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізпозика» 31.12.2024 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір № 520920-КС-001 про надання кредиту. 31.12.2024 ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору №520920-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізпозика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3272, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 31.12.2024 між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 520920-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізпозика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізпозика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № 5168-7451 6935-4583 (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 520920 КС-001 ОСОБА_1 , відповідачка на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 520920 КС-001 на загальну суму 2 550,00 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у останньої станом на 07.01.2026 утворилась заборгованість за Договором № 520920-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 24 570,00 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 11 200,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 4 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 370,00 грн.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.
Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 10.02.2026 справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 02.03.2026. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» (в паперовому вигляді) інформацію що містить банківську таємницю, а саме: інформацію що містить банківську таємницю, а саме: рішення структурного підрозділу або посадової особи банку, чи у вигляді іншого письмового доказу, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № НОМЕР_2 (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ); виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_2 за період з 31.12.2024 (дата видачі кредиту) по 17.06.2025 (дата закінчення терміну кредитування) включно / а.с.67-69/.
Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 02.03.2026 у зв`язку з першою неявкою відповідачки справу розглядом відкладено на 23.03.2026 /а.с.88/.
Розгляд справи по суті відбувся 23.03.2026 без участі сторін.

Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, що підтверджується розпискою про явку в судове засідання від 02.03.2026, на виклик суду не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не подала, правом на подання відзиву не скористалася.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд, перевіривши матеріали справи, дав оцінку зібраним доказам, вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, а відтак позов слід задовольнити частково з огляду на наступне.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до Пропозиції (оферта) укласти Договір № 520920-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 31.12.2024 ТзОВ «Бізнес Позика» запропонувала ОСОБА_1 укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, на визначених у Пропозиції умовах /а.с. 48-53/.
Відповідно до прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладання Договору № 520920-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 31.12.2024 ОСОБА_1 прийняла та акцептувала вказану пропозицію на визнаних у ній умовах /а.с.54-58 на звороті/.
Відповідно до договору № 520920-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 31.12.2024, укладеному між ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 , судом встановлено наступні умови /а.с.43-47 на звороті/. 
Кредитодавець надає. Позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності (надалі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користувания кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами, надання споживчих кредитів - товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (п. 2.1 Договору).
Тип Кредиту: кредит.
Строк, на який надається Кредит: 24 тижнів.
Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1% в день, фіксована. 
Комісія за надания Кредиту: 1 600,00 грн нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту
Загальний розмір наданого Кредиту: 8 000,00 грн.
Строк дії Договору: до 17.06.2025.
Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 19 657,94 грн.
Денна процентна ставка 0,86 процентів.
Дата видачі кредиту: 31.12.2024.
Дата повернення кредиту: 17.06.2025.
Цілі (мета) отримання Кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей Кредит є споживчим кредитом
Також у даному договорі про надання кредиту сторони погодили графік платежів.
Даний кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-3272 /а.с.47 на звороті/.
Відповідно до анкети клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.tpozyka.com) від 10.01.2026, відповідачкою внесено такі відомості: найменування позичальника: ОСОБА_1 , адреса реєстрації та проживання; дата народження; місце народження; документ, що посвідчує особу; інформація стосовно бажаного кредиту: 8 000 грн, дата отримання кредиту: 31.12.2024, електронна адреса позичальника;, номер телефону позичальника; номер банківського рахунку/банківської картки для перерахування коштів: НОМЕР_2 /а.с.60/.
Згідно паспорта споживчого кредиту тип кредиту: кредит, сума/ліміт кредиту: 8 000,00 грн; строк кредитування: обраний клієнтом 169 днів (24 тижні), спосіб надання кредиту: безготівковим шляхом протягом 3 робочих днів; комісія за надання кредиту: 1 600,00 грн. Також паспорт кредиту містить графік платежів /а.с.40-42 на звороті/.
На підтвердження укладення договору № 520920-КС-001 від 31.12.2024 позивачем надано візуальну форму послідовності укладення даного договору з якої вбачається, що 31.12.2024 о 14:08:45 клієнт, використовуючи номер телефону, ідентифікувалася в ІТС та зайшла в особистий кабінет. Клієнт ознайомилася і підписала одноразовим ідентифікатором UA-7953 паспорт споживчого кредиту. Клієнту на номер телефону відправлено смс - повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-7953 для підписання паспорту споживчого кредиту. Товариством направлено клієнту в ІТС індивідуальну оферту, яка містила істотні умови Договору та смс - повідомлення з одноразовим ідентифікатором UA-3272. Кредитний договір був підписаний клієнтом 31.12.2024 о 14:15:34 /а.с.59/.
Також у матеріалах справи містяться правила надання споживчих кредитів для продукту «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» ТОВ «Бізнес позика» у яких зокрема міститься інформація щодо загальних положень, визначення термінів, правила надання кредиту, процес надання кредиту, порядок укладення договору, правила нарахування процентів за користування кредитом, комісії за видачу кредиту та погашення заборгованості, програма лояльності, захист персональних даних, права та обов`язки сторін договору, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, внесення змін до договору чи правил та припинення договору, заключні положення /а.с.14-20/.
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, ТОВ «Бізнес позика» було перераховано на платіжну картку № НОМЕР_4 кошти в розмірі 8 000,00 грн, опис: Перерах. коштiв ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. №520920 КС-001 від 31.12.2024 Без ПДВ /а.с.61/.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 520920-КС-001 від 31.12.2024 залишок заборгованості станом на 09.01.2026 становить 24 570 грн, що складається з: 8 000,00 грн заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту; суми прострочених платежів по процентах - 11 200,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 4 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 370,00 грн, всього сплачено 2 550 грн /а.с.37-38/.
Згідно довідки про стан заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 520920-КС-001 про надання кредиту від 31.12.2024 загальна заборгованість станом на 09.01.2026 становить 24 570 грн, що складається з: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; суми прострочених платежів по процентах - 11 200,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 4 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 370,00 грн /а.с.39/.
На виконання ухвали Жидачівського районного суду Львівської області від 10.02.2026 про витребування доказів, АТ КБ «Приватбанк» надано запитувану інформацію стосовно ОСОБА_1 , а саме: виписку по банківському рахунку, згідно якої 31.12.2024 відбулося зарахування переказу на карту у розмірі 8 000 грн /а.с.78-85/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 цього Закону України передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно зі ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 "Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту".
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України "Про споживче кредитування" та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.
Таким чином, у справах про невиконання умов будь-яких договорів позивач має довести, що у відповідача є зобов`язання, яке ним не виконано, а відповідач, відповідно, що зобов`язання ним виконано відповідно до умов договору або не виконано не з його вини.

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 520920-КС-001 від 31.12.2024 становить 24 570 грн, що складається з: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; суми прострочених платежів по процентах - 11 200,00 грн; суми заборгованості по відсотках відповідно до ст. 625 ЦКУ - 4 000,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 370,00 грн.
Одночасно суд зазначає, що відповідачкою було здійснено часткову оплату в розмірі 2 550 грн, а саме 2 320 грн - заборгованості за процентами та 230 грн - заборгованості за комісією.
Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту.
Водночас, суд звертає увагу на те, що у загальну суму заборгованості включено суму нарахованих, непогашених відсотків по ст. 625 ЦК України у розмірі 4 000,00 грн.
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17.03.2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної у ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України й діє станом на день розгляду цієї справи.
Верховний Суд у постановах від 06.09.2023 за єдиним унікальним номером судової справи 910/8349/22 та від 18.10.2023 за єдиним унікальним номером судової справи 706/68/23, вже робив висновки щодо застосування цього положення ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що дія пункту 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України розповсюджується, зокрема, на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) та на кредитний договір. Тлумачення цього пункту свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється (а) від відповідальності, визначеної у ч. 2 ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Приписами ч. 4 ст. 42 Конституції України визначено, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. До того ж, як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року № 7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10.11.2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду від 08.02.2023 року за єдиним унікальним номером судової справи 359/12165/14-ц).
Нараховані позивачем ТОВ «Бізнес позика» в розмірі 4 000 грн, як міру відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань на користь кредитодавця, суперечать пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, через що являються нікчемними, а тому, у порядку, передбаченому положеннями ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи застосовуючи відповідну правову позицію сформовану у постанові Верховного Суду від 08.02.2023 за єдиним унікальним номером судової справи 359/12165/14-ц, відтак в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України позов задоволенню не підлягає.
За наведених обставин, аргументи сторони позивача про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» відсотків по ст. 625 ЦК України у розмірі 4 000,00 грн, суд вважає необґрунтованими, а відтак в задоволенні стягнення з відповідачки на користь позивача відсотків по ст. 625 ЦК України у розмірі 4 000,00 грн слід відмовити. 

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 520920-КС-001 про надання кредиту від 31.12.2024 у зв`язку з чим заборгованість останньої складає 20 570 грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 8 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 11 200 грн; суми прострочених платежів за комісією - 1 370,00 грн.
Надані позивачем докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення заборгованості.
Всупереч вищенаведеному, відповідачкою не надано заперечень щодо ознайомлення з умовами кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання договору, а також не подано жодного доказу на спростування розрахунку, поданого позивачем, та неналежного виконання зобов`язань за договором, а відтак позов слід задовольнити частково.

Щодо стягнення з відповідачки судового збору.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно пункту 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 141 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір.
Отже, з урахуванням положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес позика» слід стягнути витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 228,96 грн (20 570 х 100 : 24 570= 83,72 %; 2 662,40 : 100 х 83,72% =2 228,96 грн).

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, окрім як сплати судового збору за пред`явлення вищевказаної позовної заяви до суду, матеріали даної справи не містять.

Керуючись ст.ст. 4, 509, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.76-81, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274-279, 280, 283, 284, 288, 289, 354-355 ЦПК України, суд

ухвалив:
Позов товариства з обмеженою відповідністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, м. Київ, 01133, код ЄДРПОУ: 41084239) заборгованість за договором № 520920-КС-001 про надання кредиту від 31.12.2024 в розмірі 20 570 (двадцять тисяч п`ятсот сімдесят) гривень 00 копійки та сплачений судовий збір в розмірі 2 228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 96 копійок, а всього: 22 798 (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто вісім) гривень 96 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя        Р.Г. Равлінко