Справа № 132/396/26
3/132/373/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
19 лютого 2026 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши матеріали, які надійшли з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, одруженого, маючого на утримані малолітню дитину, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч. 5 ст. 126 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області з батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції 05.02.2026 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 579959 від 31.01.2026 стосовно ОСОБА_2 за ч. 5 ст. 126 КУпАП, із додатками, який відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2026 переданий на розгляд судді Карнауху Н.П.
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 579959 від 31.01.2026, водій ОСОБА_2 31.01.2026 о 13 год. 35 хв. у м. Калинівка, вул. Незалежності, 4, керував транспортним засобом AUDI A6, державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (Постанова серії ЕНА № 6249552 від 29.11.2025), чим порушив п. 2.1.а Правил дорожнього руху – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Після отримання матеріалів, розгляд справи було призначено на 09:30 год. 19.02.2026. У вказане судове засідання з`явився ОСОБА_2 , вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся. 
Пояснив, що посвідчення водія він не має. У зазначений в оголошеному протоколі день та час під час прогрівання автомобіля він помітив, що закінчується охолоджувальна рідина (антифриз), у зв`язку з чим вирішив поїхати на автомобілі з метою її придбання. Свою поведінку пояснює тим, що має малолітню дитину віком 8 місяців, у якої наразі ріжуться зуби, що супроводжується больовими відчуттями. Зазначив, що, на його думку, у разі виникнення надзвичайної ситуації за кермо транспортного засобу може сісти особа, яка не має посвідчення водія. Тому, метою придбання антифризу було забезпечення технічної справності автомобіля на випадок необхідності термінового виїзду до медичного закладу.
ОСОБА_2 підтвердив, що 29.11.2025 уже притягувався до адміністративної відповідальності за керування цим автомобілем без посвідчення водія, на нього було накладено штраф в розмірі 3400 грн, який він сплатив.
ОСОБА_2 просив застосувати до нього адміністративне стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, приходжу до таких висновків.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КУпАП).
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 31.01.2026 о 13 год. 35 хв. у м. Калинівка, вул. Незалежності, 4, водій ОСОБА_2 , керував транспортним засобом «AUDI A6», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим повторно протягом року вчинив правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (постанова серії ЕНА № 6249552 від 29.11.2025), порушивши підпункт а) п. 2.1 Правил дорожнього руху – керування транспортним засобом особою, яка не має права керування транспортним засобом, за що передбачена відповідальність ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оформлений компетентним органом в межах повноважень наданих особі, яка його склала, в якому чітко викладено як суть правопорушення так і інші відомості, необхідні для правильного вирішення даної справи.
Відповідно до підпункту а) пункту 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно із положеннями ч. 10 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Частиною 5 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення повторного протягом року порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Вина ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення в повному обсязі доведена матеріалами справи, а саме:
протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 579959 від 31.01.2026;
копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6249552 від 29.11.2026 , відповідно до якої ОСОБА_2 29.11.2025 керував ТЗ не маючи права керувати таким ТЗ, чим порушив п.2.1.а ПДР, вчинивши правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. На нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн;
довідкою інспектора ГАП Журавльової Ю. щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно із якою він керував автомобілем марки «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування, чим порушив ч. 2 ст. 126 КУпАП. Постановою серії ЕНА № 6249552 від 29.11.2025 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 3400 грн. Проте, громадянин ОСОБА_2 , вже 31.01.2026 повторно на протязі року керував автомобілем марки AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_2 , не маючи права керування, чим порушив ч. 5 ст. 126 КУпАП;
інформаційною довідкою старшого інспектора ГАП БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП лейтенанта поліції Андрія Павлика, відповідно до якої ОСОБА_2 29.11.2025 керував ТЗ не маючи права керувати таким ТЗ, чим порушив п.2.1.а ПДР, вчинивши правопорушення за ч. 2 ст. 126 КУпАП. На нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн, який ним сплачено;
відеозаписами з нагрудних бодікамер працівників поліції;
усними поясненнями ОСОБА_2 , наданим у судовому засіданні, та іншими матеріалами.
Крім того, до матеріалів справи долучені такі документи:
рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 1 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області ДПП капрала поліції Олександра Мельника від 31.01.2026;
письмове пояснення ОСОБА_2 від 31.01.2026, відповідно до якого згідно ст. 63 КУ пояснення надавати відмовився;
заява на отримання судових повісток, повідомлень в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення від 31.01.2026.
Зокрема, відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейської ОСОБА_3 зафіксовано, що коли поліцейська підійшла до автомобіля марки «AUDI A4», державний номерний знак НОМЕР_2 , в ньому, на місці водія знаходився ОСОБА_2 , який на вимогу поліцейських посвідчення водія не пред`явив, повідомивши що він його не має. Під час розмови з поліцеськими, на їх запитання про причини керування ним автомобілем без посвідчення водія, ОСОБА_2 повідомив, що просто під`їхав, вирішив на свій страх і ризик виїхати. Вчинив неправильно, він це розуміє. Йому потрібен був антифриз в машину. Завтра має його дружина везти дитину на фотосесію, буде холодно, його ніхто закупати завтра не буде. Тому він вирішив виїхати, вчинити таку дурість. Знає, що винен. Пояснюючи причини зупинки автомобіля із порушенням Правил дорожнього руху, ОСОБА_2 повідовим, що зупинив автомобіль в забороненому місці, тому, що не було де стати і потрібно було терміново вибігти в магазин. Факт керування ним транспортним засобом підтвердив.
На переконання суду, відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції є об`єктивними доказами, тобто такими, які в процесі доказування не залежать від суб`єктивного сприйняття окремими особами певних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку суддя встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, висновком експерта та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а згідно частини 2 цієї статті обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Згідно із ст. 252 КУпАП суддя оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
З огляду на викладене, аналізуючи зазначені вище положення процесуального закону та оцінюючи кожен наведений вище доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що вказані вище докази узгоджуються між собою, підстав для сумнівів у їх достовірності немає, ці докази у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами
Згідно із ч. 1 ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Вирішуючи питання про накладення на ОСОБА_2 стягнення, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП, суддя бере до уваги правову позицію, висловлену у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 04.09.2023 у справі № 702/301/20, в якій зазначається, що підхід щодо неможливості призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює попереджувальну мету покарання. Враховуючи зазначене, виходячи із аналізу положень статей 1, 50, 55, 65, 286, 286-1 КК України, особі, яку визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого відповідною частиною статей 286, 286-1 КК України, суд може призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення кримінального правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Відповідно до ч. 6 ст. 13 закону України «Про судоустрій і статус суду» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Враховуючи вказаний правовий висновок, а також те, що Глави 3 та 4 КУпАП, ст. 126 КУпАП не містять жодних обмежень, чи заборони щодо застосування додаткового стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом до особи, яка не має такого права, то суд враховуючи принцип справедливості та принцип рівності всіх перед законом, а також з метою виховання особи в дусі додержання законів України та запобіганню вчинення нових правопорушень, дійшов висновку про необхідність призначення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, передбаченого санкцією ч. 5 ст. 126 КУпАП.
Беручи до уваги наведене, обставини справи та особу правопорушника, суд дійшов висновку, що на ОСОБА_2 необхідно накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років без застосування оплатного вилучення транспортного засобу.
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Тому, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. ст. 33, 126, 221, 283-284, 287 та 294 КУпАП, суддя,

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) грн. 00 коп., в дохід держави на рахунок (IBAN) UA418999980313080149000002001, отримувач: ГУК у Вінницькій обл./Він.обл/21081300, ЄДРПОУ 37979858, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. на номер рахунку (IBAN) UA908999980313111256000026001, отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код ЄДРПОУ 37993783, Казначейство України (ЕАП).
Відповідно до ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Згідно зі ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП, та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Суддя:	  	Н.  П.  Карнаух