Справа № 455/551/26
Провадження № 1-кп/455/154/2026

ВИРОК
Іменем України

06 квітня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Добромиль Старосамбірського району Львівської області, жительки АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, непрацюючої, раніше судимої вироком Старосамбірського районного суду Львівської області 30.09.2025 року за ст.395 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00 грн. - 
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України,
за участю: сторони обвинувачення – прокурора ОСОБА_4 , 
сторони захисту: обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , щодо якої ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 лютого 2026 року встановлено адміністративний нагляд терміном на один рік з наступними обмеженнями у виді: з`являтись для реєстрації до відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівської області першого та третього вівторка місяця на 10:00 годину; заборони виходу з будинку, що в АДРЕСА_1 з 22:00 години по 06:00 годину за місцем її постійного проживання; заборони виїжджати за межі Самбірського району Львівської області без дозволу відділення поліції №1 Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівської області та заборони відвідування закладів, де здійснюється продаж алкогольних напоїв на розлив, з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно без поважних причин, умисно залишила місце свого проживання з 22:00 години по 06:00 годину 05 березня 2026 року, 06 березня 2026 року, 07 березня 2026 року, 08 березня 2026 року та 09 березня 2026, а саме, будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушила правила адміністративного нагляду.
Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України.

Допитана ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні - у порушенні правил адміністративного нагляду, визнала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним обставинам в обвинувальному акті, та пояснила, що повністю погоджується із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, та оголошеному прокурором. Додатково пояснила, що їй було встановлено адміннагляд терміном на 1 рік і було встановлено обмеження щодо виходу з будинку в АДРЕСА_1 з 22:00 години по 06:00 годину. Вона порушила це обмеження і 05.03.2026 року, 06.03.2026 року, 07.03.2026 року, 08.03.2026 року та 09.03.2026 року була відсутня за місцем проживання, бо була в подружки в м.Хирів. Поліцію вона не повідомила, де вона була. Обіцяла більше такого не вчиняти, щиро каялася.
Обвинувачена ОСОБА_3 просила суд визнати недоцільним дослідження доказів стосовно обставин справи та обмежити обсяг дослідження доказів.
З врахуванням наведених показань, наданих у судовому засіданні обвинуваченою, та відсутності заперечень учасників судового провадження, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин події кримінального правопорушення (часу, місця, способу), вчиненого обвинуваченою, винуватості в цьому обвинуваченої, форми вини, мотиву, мети вчинення кримінального правопорушення, обмежив дослідження обставин справи допитом обвинуваченої, оглядом матеріалів справи, які характеризують обвинувачену, як особу та стосуються речових доказів по справі, та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження немає. При цьому судом роз`яснено, що у такому разі учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд доходить висновку про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, і вважає, що її дії вірно кваліфіковані за ст.395 КК України, як порушення правил адміністративного нагляду. Приймаючи таке рішення, суд керується критеріями доведення винуватості поза розумним сумнівом, наведених у висновках Європейського суду з прав людини, яких суд дійшов у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1988 року). Так, у цих рішеннях зазначено, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь - яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».
Обираючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винної, яка з місця проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Аналізуючи вимоги ст.ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання, суд враховує чи відповідатиме покарання за своїм розміром та ступеню тяжкості вчинених злочинів, а також особу винної.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально - правові, відносно - визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, тобто при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання, визначенні «інших обставин справи», індивідуалізацію покарання - конкретизацію виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта, вказане повністю узгоджується з висновком викладеним у постанові ККС ВС від 13.10.2020 року по справі № 645/10158/14-к.
А тому, при таких обставинах, суд вважає, що до обвинуваченої слід обрати міру покарання, передбачену санкцією ст.395 КК України, у виді обмеження волі, що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нею нових кримінальних правопорушень для реалізації принципу законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності не встановлено.
З урахуванням повного та беззастережного визнання обвинуваченою вини, щирого каяття, віку та стану її здоров`я, відсутності обставин, що обтяжують покарання, думки учасників провадження, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання. З огляду на викладене, обвинувачену слід звільнити від відбування покарання з випробуванням та покладенням на неї обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_3 засуджена вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.09.2025 року за ст.395 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що гривневому еквіваленті становить 1360,00 гривень.
Покарання у виді штрафу в розмірі 1360,00 гривень ОСОБА_3 не виконала, що підтверджується її показами, даними в судовому засіданні.
А відтак, суд вважає необхідним призначити їй остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом приєднання невідбутого покарання у виді штрафу за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.09.2025 року.
Також, на підставі ч.3 ст.72 КК України суд вважає за необхідне вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.09.2025 року в частині засудження до штрафу - виконувати самостійно.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
Витрат на залучення експерта немає. Цивільний позов не заявлено.
Запобіжний захід до обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.395 КК України, призначивши їй покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71 КК України до даного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Старосамбірського районного суду Львівської області від 30.09.2025 року та обрати остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік та штрафу у розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у гривневому еквіваленті становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням та іспитовим строком на 1 (один) рік, якщо вона протягом призначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Згідно п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ч.3 ст.72 КК України покарання у виді штрафу, в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у гривневому еквіваленті становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) гривень 00 копійок - виконувати самостійно.
Речовий доказ - один DVD-R диск із відеозаписом подій, які мали місце 05.03.2026 року, 06.03.2026 року, 07.03.2026 року, 08.03.2026 року, 09.03.2026 року в період із 22:00 години по 06:00 годину, котрий зберігається при матеріалах кримінального провадження №12026141320000080 від 10.03.2026 року - залишити при матеріалах кримінального провадження №12026141320000080 від 10.03.2026 року.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду через Старосамбірський районний суд Львівської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя  ОСОБА_1