ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

08 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/60/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Борзаниця С.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Єфімік Олени Олександрівни (далі – представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі – відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправними протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 18.07.2025.
В обґрунтування вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком.
Однак, у серпні 2023 року позивачу не прийшла пенсія на рахунок у банку та в телефонному режимі позивачу повідомлено, що у зв`язку з отримання якоїсь інформації пенсію припинено та проходження ідентифікації не допоможе її поновити. 
Представник позивача вважає, що відповідач протиправно припинив виплату пенсії з 01.08.2023 та порушив конституційне право позивача. 
Ухвалою суду від 15.01.2026 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
Ухвалою суду від 23.01.2026 продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду після усунення її недоліків та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; задоволено клопотання представника позивача та витребувано у відповідача докази у справі.
Ухвалою суду від 02.04.2026 залишено позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 08.04.2026 продовжено розгляд справи.
Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній позовних вимог не визнав з огляду на таке.
З дати призначення та до 31.07.2023 включно пенсія позивачу нараховувалась та виплачувалась в повному обсязі, заборгованості за цей період немає.
З 01.08.2023 відповідно до пункту 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-IV виплату пенсії позивачу зупинено до з`ясування без прийняття окремого рішення на підставі листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 03.08.2023 № 78/3/5/7-3376/73 (РМК № 781/5) у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії.
Відповідач зазначає, що рішення стосовно припинення виплати формується у випадку закриття постійною причиною.
Згідно з інформацією з підсистеми ІКІС ПФУ “Звернення” станом на 30.01.2026 позивач не звертався до органів Пенсійного фонду України для проходження ідентифікації та поновлення виплати пенсії.
Відповідач вказує, що виконує свої функції та обов`язки в межах своїх повноважень, визначених Положенням про Головні управління, керуючись діючим в Україні законодавством. Отже, відповідач у своїй діяльності діяв лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) є пенсіонером та перебуває на обліку у відповідача.
Листом від 03.08.2023 № 78/3/5/7-3376/73 відповідачу повідомлено, що 3 управлінням Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №42022130000000076 від 21.03.2022 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 111 КК України (державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, шпигунство, надання іноземній державі, іноземній організації,або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинені в умовах воєнного стану), частиною 5 статті 111-1 КК України ( добровільне зайняття громадянином посад у незаконних органах влади на окупованих територіях, участь в організації виборів/референдумів або публічні заклики до них, частиною 7 статті 111-1 КК України (добровільна участь у незаконних збройних чи воєнізованих формуваннях, створених на тимчасово окупованій території,або допомогу державі-агресору у веденні бойових дій проти ЗСУ). 
В рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено причетність громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до співпраці з окупаційною адміністрацією російської федерації на тимчасово окупованій території Луганської області. 
З урахування викладеного, з метою недопущення фінансової підтримки колабораційної діяльності за рахунок соціальних виплат держави просили Головне управління Пенсійного фонду України в Луганської області розглянути питання щодо призупинення нарахування пенсійних виплат ОСОБА_1 . За результатом розгляду цього листа надати відповідь до 3 управління Головного управління Служби Безпеки України в Донецькій та Луганській областях
Листом №1200-0503-5/15281 від 07.08.2023 відповідач повідомив Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, що на підставі листа № 78/3/5/7-3376/73 виплата пенсії позивачу призупинено з 01.08.2023, також призупинено виплату деяких соціальних виплат (субсидія).
Згідно матеріалів електронної пенсійної справи позивача № 909340145799 інформація про проходження останім фізичної ідентифікації відсутня, наявна особливість 2014 “Не отримує пенсію від органів ПЗРФ”.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.
Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Суд зазначає, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету “в інтересах суспільства”. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено “справедливий баланс” між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (параграф 53).
Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.
Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. 
Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до частини другої статті 5 Закону № 1058-IV виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.
Статтею 47 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Статтею 49 Закону № 1058-IV врегульовано питання щодо припинення та поновлення виплати пенсії.
Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 
3) у разі смерті пенсіонера; 
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 
5) в інших випадках, передбачених законом.
Частиною другою цієї статі визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Отже, частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV визначено вичерпний перелік підстав припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду. Цим переліком передбачена можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.
Судом встановлено та визнається відповіачем, що виплату пенсії позивачу зупинено на підставі листа Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях від 03.08.2023 № 78/3/5/7-3376/73 (РМК № 781/5) у зв`язку з отриманням інформації з правоохоронних органів, яка потребує уточнення та фізичної ідентифікації отримувача пенсії, без прийняття окремого рішення.
Водночас, Законом № 1058-IV не передбачено таких підстав припинення виплати пенсії. Не передбачено таких підстав й будь-яким іншим законом України.
Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про припинення виплати пенсії з підстав, передбачених статтею 49 Закону № 1058. 
Таким чином, припинення виплати пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, є незаконним.
Згідно із загальними засадами права, дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка суб`єкта владних повноважень, а бездіяльність це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень. Як дії, так і бездіяльність можуть мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.
За встановлених судом обставин, зважаючи на те, що відповідач припинив виплати пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, то це свідчить саме про протиправні дії відповідача, а не його бездіяльість, як вказує позивач, у зв`язку з чим суд, керуючись положеннями статті 9 КАС України вважає за необхідне обрати належний спосіб захисту порушених прав позивача та визнати такі дії протиправними з наведених вище підстав.
Разом з тим, положеннями статті 1 Закону № 1058-IV визначено, що фізична ідентифікація - процедура встановлення ідентифікаційних даних особи із документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної особи, що проводиться в органах Пенсійного фонду, якщо особа не пройшла фізичну ідентифікацію в установі банку, в якій отримує пенсію.
Пунктом 17 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі – Порядок № 1596) визначено, якщо суми пенсії та грошової допомоги отримуються з використанням платіжної картки, строк дії якої перевищує один рік, і протягом року за такою платіжною карткою не проводилися видаткові операції особисто одержувачем, а банком протягом року не проводилася фізична ідентифікація особи, уповноважений банк повідомляє про це відповідному органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення. У такому разі орган Пенсійного фонду України або орган соціального захисту населення забезпечує проведення ідентифікації та верифікації особи на підставі пред`явленого (в обов`язковому порядку) одержувачем особисто паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та визначеного законодавством документа, в якому зазначено відомості про місце її проживання. Органи Пенсійного фонду України можуть забезпечити проведення ідентифікації та верифікації особи за допомогою відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг. Під час сеансу такого відеоконференцзв`язку пред`являються документи, що посвідчують особу, відповідно до порядку, визначеного правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики та Мінцифри. 
Якщо ідентифікація та верифікація особи не відбулася протягом року, орган Пенсійного фонду України та орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку.
Отже, згідно чинного законодавства фізична ідентифікація є обо`язковою умовою продовження отримання пенсійних виплат для осіб, які отримують такі виплати через поточні рахунки в банках.
Однак, доказів проходження позивачем фізичної ідентифікації суду не надано, а судом не виявлено.
Таким чином, вимога про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу пенсію є передчасною, оскільки питання щодо виплати пенсії позивачу повинно вирішуватися з урахуванням Порядку № 1596, який передбачений Законом № 1058-IV, тобто після виконання позивачем вимог чинного законодавства щодо проходження вищезазначеної ідентифікації.
З урахуванням правового регулювання спірних вимог та встановлених обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з обранням належного способу захисту порушеного права.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Позивачем при звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн, що підтверджується квитанцією № 8207-4044-2876-4273 від 27.02.2025.
З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 484,48 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 133, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263, 291, 370, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов адвоката Єфімік Олени Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (зареєстроване місцезнаходження: Луганська область, місто Сіверськодонецьк, вулиця Шевченка, 9, код ЄДРПОУ: 21782461) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо зупинення з 01 серпня 2023 року виплати пенсії ОСОБА_1 .
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Суддя 	С.В. Борзаниця