ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2026 м.Дніпро Справа № 904/7027/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Золотарьової Я.С. (доповідач), 
суддів: Кучеренко О.І., Фещенко Ю.В.
секретар судового засідання: Янкіна Г.Д. 
представники учасників провадження:
від позивача: Загрійчук Д.К.
від відповідача: Чайкіна К.О.
розглянув матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 (повне рішення 20.02.2026) суддя Ліпинський О.В. 
у справі №904/7027/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ПРОМГІДРОТЕХБУД”, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
до Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг
про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст справи
Товариство з обмеженою відповідальністю "Промгідротехбуд" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Відповідач) про стягнення суми 1 450 392,87 грн., з яких: 1 403 044,32 грн. - основний борг, 17 459,06 грн. - пеня, 14 349,91 грн. - 3% річних, 15 539,58 грн. - інфляційні втрати.
Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору підряду № 662 від 13.12.2023 в частині оплати за виконані роботи.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 у справі №904/7027/25 позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгідротехбуд" 1 403 044,32 грн. основного боргу, 17 459,06 грн. пені, 14 349,91 грн. 3% річних, 15 539,58 грн. інфляційних втрат, 17 404,72 грн. витрат зі сплати судового збору. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з рішенням суду, через систему “Електронний суд” відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 у справі № 904/7027/25 в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промгідротехбуд" про стягнення пені в сумі 17 459,06 грн, прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір пені на 50% від суми, що підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат". Судові витрати покласти на позивача.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга обґрунтована незгодою з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення пені у розмірі 17 459,06 грн. Скаржник вважає, що суд мав підстави для зменшення розміру неустойки з огляду на таке.
Суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні докази того, що Позивач («ПРОМГІДРОТЕХБУД») зазнав реальних збитків або погіршення матеріального стану саме через несвоєчасну оплату робіт за цим договором.
Нараховані 3% річних та інфляційні втрати, які вже були задоволені судом, самі по собі є достатньою компенсацією втрат Позивача через затримку виконання зобов`язань.
Введення воєнного стану в Україні безпосередньо впливає на фінансовий стан підприємства-боржника, що є важливою обставиною для вирішення питання про зменшення неустойки.
Апелянт посилається на ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, яка дозволяє суду зменшувати розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків або за наявності інших істотних обставин.
Скаржник наголошує, що неустойка має бути засобом стимулювання боржника, а не джерелом отримання кредитором невиправданих прибутків. На думку апелянта, стягнення пені у повному обсязі порушує загальні засади цивільного законодавства — справедливість, добросовісність та розумність.
На підставі цих аргументів Скаржник просить змінити рішення суду та зменшити розмір пені на 50%.

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи відповідача про зменшення розміру пені є безпідставними, а рішення суду першої інстанції — законним і справедливим.
Позивач вказує на те, що відповідальність у вигляді пені прямо передбачена пунктом 10.2 Договору підряду № 662, умови якого сторони погодили добровільно та чітко. Відповідач, як суб`єкт господарювання, усвідомлював ризики нарахування пені під час підписання договору. 
Одночасне стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат прямо передбачено законодавством (ст. 549, 625 ЦК України) і не суперечить правовим нормам.
Зменшення пені за ст. 551 ЦК України є правом, а не обов`язком суду, яке потребує доведення виняткових обставин. Відповідач не довів наявності виняткових обставин; непропорційності пені наслідкам порушення (відсутні економічні обґрунтування); критичного фінансового стану підприємства.
Посилання на воєнний стан та загальну економічну ситуацію носять лише декларативний характер і не є автоматичною підставою для зменшення неустойки без належних доказів їхнього впливу на конкретні зобов`язання.
До того ж позивач зазначає, що нарахована пені у розмірі 17 459,06 грн становить лише приблизно 1,24% від суми основного боргу (1 403 044,32 грн), що не може вважатися надмірним або несправедливим.
Відповідач взагалі не заявляв клопотання про зменшення пені під час розгляду справи у суді першої інстанції. Спроба заявити про це лише на стадії апеляції, на думку Позивача, порушує принципи добросовісності.

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Золотарьової Я.С. (доповідач), суддів Кучеренко О.І., Фещенко Ю.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 12.03.2026 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 у справі №904/7027/25) залишено без руху. 
23.03.2026 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 12.03.2026 надійшли заяви про усунення недоліків скарги.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою.
27.03.2026 матеріали справи №904/7027/25 надійшли до суду апеляційної інстанції.
01.04.2026 позивач подав відзив на апеляційну скаргу.
В судовому засіданні 21.04.2026 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у справі.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та мотиви судового рішення
13.12.2023 року між Позивачем (Підрядником) та Відповідачем (Замовником) укладено Договір підряду №662 (надалі за текстом – Договір). 
Відповідно до п. 1.1 Договору, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконати в порядку та на умовах цього Договору роботи з Поточного ремонту напірних водопроводів та пульпопроводів ЦТВШГ ПРАТ “ПІВНГЗК” перелік яких наведено у Специфікаціях (надалі – “Роботи”). Роботи виконуються на території Замовника (якщо інше не вказано у додатках до цього Договору).
Згідно п. 1.2 Договору, Замовник зобов`язується надати Підряднику об`єкт для виконання Робіт, прийняти та оплатити виконані Роботи в порядку і строки, передбачені цим Договором. 
Відповідно до п. 4.1 Договору, оплата Замовником виконаних робіт проводиться у строки, зазначені у відповідних Специфікаціях (додаткових угодах) від дати підписання сторонами відповідних актів приймання-передачі виконаних робіт з додатками або інших документів, погоджених сторонами відповідно до п. 2.3 цього Договору, на підставі наданих Підрядником рахунків облік та податкові накладні – відповідно до чинного законодавства України. 
Відповідно до наданих у справу доказів, (а.с. 43, 53, 60), Позивачем виконано, а Відповідачем прийнято без зауважень роботи на загальну суму 1 403 044,32 грн., що зокрема підтверджується: 
- Актом № 662/06 від 18 червня 2025 року на суму 659 432,83 грн. з ПДВ. Відповідно до умов Договору та Специфікації № 3 граничний термін оплати виконаних робіт – 18 липня 2025 року; 
- Актом № 662/07 від 21 липня 2025 року на суму 538 294,75 грн. з ПДВ. Відповідно до умов Договору та Специфікації № 3 граничний термін оплати виконаних робіт – 20 серпня 2025 року; 
- Актом № 662/08 від 11 серпня 2025 року на суму 205 316,74 грн. з ПДВ. Відповідно до умов Договору та Специфікації № 3 граничний термін оплати виконаних робіт – 10 вересня 2025 року.
За результатами підписання актів виконаних робіт, Позивачем виставлено рахунки на оплату № 108 від 18.06.2025 року, № 125 від 21.07.2025 року, № 131 від 11.08.2025 року. 
Відповідач отримані послуги у визначений договором строк не оплатив, в зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість перед Позивачем в розмірі 1 403 044,32 грн. 
На час розгляду справи в суді, доказів сплати заборгованості сторонами не надано. 
Пунктом 10.2. Договору сторони погодили, що у разі порушення строку оплати виконаних Робіт, Замовник сплачує Підрядникові пеню в розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.
Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню в розмірі 17 459,06 грн., яка розрахована за загальний період прострочення з 19.07.2025 року по 10.12.2025 року.
Згідно положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі наведеної норми закону Позивач просить стягнути з Відповідача три проценти річних у розмірі 14 349,91 грн. за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 19.07.2025 року по 10.12.2025 року, а також, інфляційні втрати в розмір 15 539, 58 грн. за період з 19.07.2025 року по 10.12.2025 року.
Здійснивши перевірну наданих Позивачем розрахунків, суд дійшов висновку, що визначення розміру пені, відсотків річних та інфляційних втрат проведено арифметично вірно.
На підставі викладеного з урахуванням встановлених обставин, суд першої інстанції заявлені позивачем вимоги задовольнив в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача суми: 1 450 392,87 грн., з яких 1 403 044,32 грн. - основний борг, 17 459,06грн. - пеня, 14 349,91 грн. - 3% річних, 15 539,58 грн. - інфляційні втрати.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення суду оскаржено лише в частині стягнення пені у розмірі 17 459,06 грн. Скаржник вважає, що суд мав підстави з власної ініціативи для зменшення розміру неустойки.
Відповідно до статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. 
Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, суд має право зменшити розмір санкцій зокрема у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. Також частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що суд має таке право і за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки судом поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 у справі №908/868/18, від 24.05.2021 у справі №910/10675/21 ).
Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, постанови Верховного Суду від 23.09.2019 у справі № 920/1013/18, від 26.03.2020 у справі № 904/2847/19, від 14.07.2021 у справі № 916/878/20, від 08.09.2021 у справі № 914/416/20, від 21.10.2021 у справі № 914/2153/20, від 18.11.2021 у справі № 921/395/20, від 09.03.2023 у справі № 902/317/22.
З урахуванням наведених вище висновків, апеляційний суд зауважує, що у цій справі скаржник в апеляційній скарзі вказує на незастосування судом першої інстанції положень статті 551 Цивільного кодексу України, в яких визначено право суду на зменшення штрафу заявленого до стягнення. Водночас скаржник не враховує, що таке право суду реалізується зважаючи на відповідні положення процесуального законодавства з урахуванням фактичних встановлених обставин.
Так, у справі, що розглядається вбачається, що відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про зменшення суми пені, відповідно не було надано суду доказів того, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, майновий стан сторін.
В той же час, у відсотковому співвідношенні розмір пені (17 459,06 грн) до суми основного боргу (1 403 044,32 грн ) складає 1,24 %. Тобто, стягнення пені у такому розмірі не набуває карального характеру для відповідача та не створює для нього надмірного фінансового навантаження (протилежних доказів відповідачем не надано).
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у справі № 916/469/19.
Варто зазначити, що відповідач вказаний Договір укладав добровільно, погодився на усі його умови, зокрема й щодо розміру пені.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають. 
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 господарського процесуального кодексу України, суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 у справі №904/7027/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.02.2026 у справі №904/7027/25 – залишити без змін.
Судові витрати Приватного акціонерного товариства “Північний гірничо-збагачувальний комбінат” за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 22.04.2026.

Головуючий суддя Я.С. Золотарьова

Суддя О.І. Кучеренко 

Суддя  Ю.В. Фещенко