КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 369/20151/25 Апеляційне провадження № 33/824/724/2026	Головуючий у суді першої інстанції - Омельченко М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мельниченком Миколою Сергійовичем, на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року про притягнення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 
до адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.11.2025 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.
Не погодившись з постановою суду, 26.11.2025 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Мельниченко М.С., оскаржив її в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до суду першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд не оцінив належним чином опис пошкоджень на автомобілі Honda Accord д.н.з. НОМЕР_2 , які утворились від контакту з автомобілем Peugeot 207д.н.з. НОМЕР_3 , фактично обмежившись тезою про неможливість ідентифікації та локалізації слідів ударно-механічної взаємодії, що не відповідає матеріалам провадження.
Вказує, що дорожня обстановка, яка склалась безпосередньо перед ДТП дозволяла водієві ОСОБА_1 виконувати маневр обгону у місці перетину білої суцільної смуги. При цьому посилається на те, що водія ОСОБА_1 не було поінформовано про наближення до перехрестя відповідними дорожніми знаками 1.22-1.23-4 ПДР України.
Також вказує, що у місці ДТП, згідно схеми ДТП, наявні з`їзди на прилеглу територію, що не визначає таку ділянку як перехрестя.
Вважає, що судом першої інстанції не було оцінено дій іншого водія в частині причин виникнення ДТП, зокрема невідповідності його дії вимогам п. 2.3.б) та 10.1 ПДР України, оскільки саме водій ОСОБА_3 змінював напрямок руху, виконуючи маневр повороту, перед початком якого мав би переконатися у відсутності інших автомобілів незалежно від напрямку їх руху і тільки потім виконувати маневр і виїздити на іншу смугу.
ОСОБА_1 та його захисник Мельниченко М.С. у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просили її задовольнити.
Потерпілий ОСОБА_4 проти вимог апеляційної скарги заперечував та просив оскаржувану постанову залишити без змін.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 17.10.2025 о 15.10 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Honda Accord», р/н НОМЕР_4 , в селищі Чабани Фастівського району Київської області та під час руху по вул. Машинобудівників здійснив обгін на перехресті з вул. Яблуневою, що заборонено на цій ділянці проїзної частини, як на ділянці з підвищеною небезпекою для руху, внаслідок чого зіткнувся керованою ним автівкою з автомобілем марки «Peugeot 207», р/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який повертав ліворуч на вул. Яблуневу, транспортні засоби отримали пошкодження.
Зі схеми місця ДТП судом було з`ясовано, що зіткнення відбулось на заїзді у вулицю Яблуневу. При зіткненні в автомобілі «Peugeot 207», р/н НОМЕР_4 , була пошкоджена ліва передня частина, отже автомобіль розпочав поворот наліво. В яку частину при зіткненні прийшовся удар в автомобіль «Honda Accord», р/н НОМЕР_4 , встановити не вдалось, оскільки цей транспортний засіб у ДТП двічі зазнав механічного впливу: спершу від зіткнення між автомобілями, вдруге - від зіткнення з деревом та отримав пошкодження лобового скла, даху, чотирьох дверей, переднього бамперу, скла вікон та деформації кузову по периметру.
Встановивши, що вулиця Яблунева не є місцем виїзду з прилеглої території, тому водій ОСОБА_1 не мав права здійснювати обгін у місці прилягання цієї вулиці до вулиці Машинобудівників, суд дійшов висновку про те, що грубе порушення пп. «а» п. 14.6 ПДР водієм ОСОБА_1 стало причиною зіткнення транспортних засобів. 
При цьому суд зазначив, що для такого висновку спеціальні знання у галузі автотехніки не потрібні.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Пунктом 14.6.а. ПДР України передбачено, що обгін заборонено на перехресті.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, у повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази, які містяться в матеріалах справи та дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Honda д.н.з НОМЕР_4 здійснив обгін на перехресті, що є забороненим на цих ділянках проїзної частини, так як є підвищеною небезпекою для руху всіх учасників, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки Peugeot д.н.з НОМЕР_3 , який виконував маневр повороту ліворуч на вул. Яблунева. При дорожньо-транспортній пригоді водії отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
ОСОБА_3 у письмових поясненнях зазначив, що він повертав з вулиці Машинобудівників на вулицю Яблуневу в селищі Чабани, включив лівий поворот, в ліве дзеркало не бачив транспортних засобів, почав поворот, після чого сталось зіткнення з автомобілем «Honda Accord», д.н.з НОМЕР_4 , який рухався позаду нього на великій швидкості. При цьому вказав, що перед початком маневру впевнився, що його транспортний засіб ніхто не обганяє. Розпочавши маневр повороту, сталось зіткнення.
У письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що здійснював рух по вулиці Машинобудівників в с. Чабани зі сторони вулиці Покровська в напрямку села Хотів. Рухаючись на перехресті з вулицею Юності виїхав на зустрічну смугу для здійснення обгону транспортного засобу Peugeot д.н.з НОМЕР_3 , проігнорувавши суцільну лінію розмітки. Після зіткнення з автомобілем керований ним транспортний засіб розвернуло та відбулося зіткнення з деревом. 
З урахуванням наведеного, обставини вчиненого ОСОБА_1 правопорушення, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення ЕПР1 № 486130 від 17.10.2025 достатні для повного розуміння, не створюють подвійного тлумачення, узгоджуються із схемою місця ДТП, а також із письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, які останні надали на місці, та таких відомостей достатньо для правильної кваліфікації адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП.
Таким чином, невиконання водієм ОСОБА_1 вимог п. 14.6.а. ПДР України знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та наслідками, що настали у виді пошкодження транспортних засобів.
Доводи апелянта про те, що дорожня обстановка, яка склалась безпосередньо перед ДТП дозволяла ОСОБА_1 виконувати маневр обгону у місці розриву білої суцільної смуги, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки, ОСОБА_3 , маючи намір виконати поворот ліворуч, увімкнув покажчик лівого повороту, а ОСОБА_1 , відповідно, мав відреагувати на таку дорожню обстановку, знизити швидкість, а при необхідності зупинитись, дозволивши ОСОБА_3 , закінчити маневр повороту ліворуч у дозволеному місці, проте не відреагував і не вжив відповідних заходів, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди.
Такі обставини підтверджуються матеріалами справи, а також письмовими поясненнями ОСОБА_1 , в яких останній ствердив, що виїхав на зустрічну смугу, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки, для виконання обгону транспортного засобу Peugeot д.н.з НОМЕР_3 . 
За таких обставин, ОСОБА_1 мав пересвідчитися у безпечності свого маневру та не допустити настання аварійної ситуацій для учасників дорожнього руху.
Отже, такі дії водія автомобіля «Honda Accord», д.н.з НОМЕР_4 об`єктивно перебували у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, оскільки саме порушення вимог ПДР України щодо заборони обгону на перехресті, призвело до зіткнення з автомобілем «Peugeot д.н.з НОМЕР_3 , який у цей момент перебував на перехресті та здійснював дозволений маневр повороту ліворуч.
Разом з цим, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту про те, що водія ОСОБА_1 не було поінформовано про наближення до перехрестя відповідними дорожніми знаками 1.22-1.23-4 ПДР України, з огляду на те, що водій транспортного засобу, в свою чергу, зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
В частині аргументів апеляційної скарги, які зводяться до того, що у місці ДТП, згідно схеми ДТП, наявні з`їзди на прилеглу територію, що не визначає таку ділянку як перехрестя, апеляційний суд зауважує на тому, що згідно загальних положень Правил дорожнього руху, перехрестям є місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.
В той же час, слід звертати увагу на те, що перехрестя можуть мати різну конфігурацію, як у даному випадку, але це не впливає на правила їх проїзду, а відтак і не спростовує наявності вини ОСОБА_1 , за обставин даної справи, у порушенні вимог п. 14.6.а. ПДР України.
Доводи сторони захисту про порушення ОСОБА_3 п.п. 2.3.б., 10.1. ПДР України не можуть бути предметом судового розгляду в межах даної справи, оскільки протокол про адміністративне правопорушення складено лише щодо ОСОБА_1 . Наявність або відсутність, на думку ОСОБА_1 , в діях водія ОСОБА_3 порушень ПДР України, не спростовує наявність вини ОСОБА_1 у порушенні ним пункту 14.6.а. ПДР України. 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині постанови, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи сторони захисту щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Разом із наведеним, під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено також підстав для задоволення клопотань сторони захисту про призначення експертизи та виклик свідка, оскільки наявні в матеріалах справи докази дають змогу встановити обставини у даній справі та причинно-наслідковий зв`язок між діями учасників дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, які внаслідок неї настали.
При цьому, судом першої інстанції вірно зауважено, що для вірного тлумачення обставин, які передували настанню дорожньо-транспортної пригоди, не потрібні спеціальні знання в галузі автотехніки.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, що узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують факт недотримання ОСОБА_1 вимог 14.6.а. ПДР України, і ці порушення знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Отже, з огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для закриття провадження у справі, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції, без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Мельниченком Миколою Сергійовичем - залишити без задоволення.
Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2025 року відносно  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1  - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук