ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/714/25  Номер провадження 22-з/814/56/26	 Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Одринської Т.В., 
суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,
розглянувши в порядку письмового провадженняцивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Рой Інни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" про стягнення коштів (орендної плати), 
В С Т А Н О В И В :
У березні 2025 року позивач звернулась до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» про стягнення коштів (орендної плати) за користування земельною ділянкою 5320485500:00:001:0159 за 2021-2022 рік у загальному розмірі 35381,42 грн. З них: основний борг - 23151,48 грн, 3% річних - 1 869,56 грн, інфляційні втрати - 8085,75, пеня - 2 274,63 грн.
Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 07 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5320485500:00:001:0159 за 2021-2022 рік у загальному розмірі 35 381,42 грн, з них: основний борг - 23 151,48; 3% річних - 1 869,56; інфляційні втрати - 8 085,75; пеня - 2 274,63 грн.
Стягнуто з ТОВ «Агро-Край» на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 грн, а всього – 4 211,20 грн.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Край» та представника ОСОБА_1 - адвоката Рой Інни Володимирівни – залишено без задоволення.
Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2024 року залишено - без змін.
19 лютого 2026 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Рой Інни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у вказаній справі.
Заява мотивована тим, що позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказав попередній розрахунок на правову допомогу при юридичному супроводі справи в апеляційній інстанції, який складає 5000,00 грн. На підтвердження витрат на правову допомогу до суду надано: Додаткову угоду № 2 до Договору № б/н про надання правничої (правової) допомоги; Акт приймання-передачі наданих послуг.
Таким чином, заявник просила суд ухвалити додаткове рішення по справі 526/714/25, яким, стягнути з ТОВ "Агро-Край» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень.
ТОВ «Агро Край» направило до суду заперечення на заву про ухвалення додаткового рішення. Вважає, що представником позивача по справі не вимагалось вивчення по даній справі масу різних документів, що стосуються позивача у даній справі, оскільки об`єкт оскарження один і відповідно доказова база також стосуються виключно одного предмету. Товариство прохало суд, відмовити в задоволені заяви. 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. З урахуванням наведеного суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).
На підтвердження понесених Чичкань О.І. витрат на правову допомогу надану в суді апеляційної інстанції надано: Додаткову угоду №2 до Договору про надання правничої допомоги № б/н від 24.02.2025. 
Пунктом 2 вказаної Додаткової угоди зазначено, що керуючись пунктом 3.6. Договору про надання правової допомоги № б/н від 24 лютого 2025 року, сторони погодили наступне: клієнт протягом 30 робочих днів з моменту винесення постанови Полтавським апеляційним судом по справі здійснює оплату вартості послуг з надання правової допомоги в розмірі 5000,00 грн.
Також, з долученого акту виконаних робіт №2 до Договору про надання правових допомоги № б/н від 24 лютого 2025 року вбачається, що сторони узгодили обсяг наданих адвокатом послуг та розмірі гонорару у сумі 5000,00 грн.
Визначаючи розмір понесених позивачем правничих витрат, які підлягають компенсації, колегія суддів ураховує, що хоча умови оплати адвокатських послуг є договірними та погодженими на загальну суму 5000,00 грн, колегія суддів вважає за доцільне застосувати позицію Великої Палати Верховного Суду, сформовану у справі №904/4507/18 від 12.05.2020, за якої такі зобов`язання не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Так, матеріалами справи доводиться, що адвокатом було підготовлено відзив на апеляційну скаргу від 05.08.2025 року.
Судова колегія зауважує, що вказана справа розглядалась в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Відтак, з огляду на фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, які полягають у складання процесуальних документів, колегія суддів визнає наявними підстави для відшкодування правничих витрат, понесених відповідачем у розмірі 3000,00 грн, що відповідатиме принципу пропорційності, критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
За встановлених обставин, із огляду на характер спірних правовідносин, проаналізувавши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг, апеляційний суд вважає, що заява представника відповідача адвоката Рой Інни Володимирівни про ухвалення додаткового судового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 382, 384 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Рой Інни Володимирівни про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково. 
Постановити по справі додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-Край" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, постанова може бути оскаржена протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 20 березня 2026 року.
Головуючий        Т.В. Одринська

Судді:         О.О. Панченко

В.П. Пікуль