ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/33338/25 Суддя (судді) першої інстанції: Дудін С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чуприни О.В., суддів Попової О.Г., Говоруна О.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі по тексту також - відповідач, орган пенсійного забезпечення, Управління, ГУ ПФУ в м. Києві), у якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії виходячи із 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, з урахуванням індексації;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві скасувати обмеження пенсії максимальним розміром;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум з 10.08.2018.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2024 у справі №640/3770/20, яка набрала законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації пенсії, починаючи з 10.08.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 адміністративний позов задоволено повністю: 
визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії з 10.08.2018 із застосуванням обмеження її максимальним розміром;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації пенсії, починаючи з 10.08.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушенням норм матеріального права, вказує про помилкові висновків у частині відсутності правових підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром у зв`язку із втратою чинності частини сьомої статті 43 Закону України №2262-XII, якою передбачалося обмеження пенсій максимальним розміром, у зв`язку з ухваленням рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.
ОСОБА_1 скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, котрий надійшов на адресу суду 12.02.2026, у якому наголошує на порушенні діями відповідача права останнього на належне пенсійне забезпечення та просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2024 у справі №640/3770/20, яка набрала законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 виходячи із 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням індексації пенсії, починаючи з 10.08.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання цього рішення відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, однак при цьому було застосовано обмеження пенсії максимальним розміром в десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.
Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту також - КАС України) розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).
За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 за №2262-XII (надалі по тексту також - Закон №2262-ХІІ).
За Законом №2262-XII держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VІ (надалі по тексту також - Закон №3668-VІ), який набрав законної сили 01.10.2011.
Відповідно до положень статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом №3668-VI внесені зміни у статтю 43 Закону №2262-XII, які викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20 грудня 2016 року.
Конституційний Суд України у Рішенні №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року, з урахуванням положень Рішення КСУ №7-рп/2016, у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Такий висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 03.10.2018 у справі №127/4267/17, від 16.10.2018 у справі №522/16882/17, від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 12.03.2019 у справі №522/3049/17, від 14.05.2019 у справі №591/2109/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 17.05.2021 у справі №343/870/17.
Поміж іншим, суд вказує, що положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII.
При цьому приписи статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Тобто, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.
Суд також наголошує на не врахування відповідачем визнання рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(II)/2022 такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи статті 2 Закону №3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон №2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.
Таким чином, ухваленням вказаного рішення Конституційний Суд України вчергове наголосив, що будь-яке обмеження максимального розміру пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ, не відповідає сутності соціальних гарантій високого рівня для осіб, на яких поширюється дія частини п`ятої статті 17 Основного Закону.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постанові від 08.04.2025 у справі №380/8998/24.
Судом першої інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджено наступні обставини: рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 у справі №640/3770/20 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково:
визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови позивачу у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва довідки про розмір грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військового службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 05.03.2019 основного розміру пенсії;
зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києва нову довідку про розмір грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військового службовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", із обов`язковим зазначенням відомостей про розмірі щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 05.03.2019 основного розміру пенсії;
визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення відсоткового розміру пенсії з 90% до 80% сум грошового забезпечення без урахування додаткових видів грошового забезпечення;
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити виплату не отриманих ОСОБА_1 сум підвищення пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії за період з 05.03.2019 по 04.09.2019 з урахуванням проведених виплат.
У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.
Надалі постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №640/3770/20, яка набрала законної сили, вказане вище рішення суду скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зменшення відсоткового розміру пенсії з 90% до 80% сум грошового забезпечення без урахування додаткових видів грошового забезпечення. Прийнято нову постанову в цій частині, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 80% від суми грошового забезпечення, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати та виплатити з 10.08.2018 ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням вже виплачених сум.
У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30.09.2020 - залишено без змін.
Колегія суддів зауважує, що на виконання зазначених рішень суду органом пенсійного забезпечення, як свідчать розрахунки за пенсійною справою №2601038994, проведено перерахунок пенсії з 10.08.2018, виходячи із наступних сум грошового забезпечення: посадового окладу (7 980,00 гривень), окладу за військове звання (1 480,00 гривень), процентної надбавки за вислугу років (4 685,00 гривень), що всього для обчислення пенсії становить 14 055,00 гривень.
Водночас, слід відмітити наступне:
станом на 06.12.2019, із застосуванням 90% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії (12 649,50 гривень) та з урахуванням доплат підсумок пенсії склав 16 517,08 гривень, з якої до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії (16 380,00 гривень) підлягало 13 750,08 гривень; 
станом на 30.11.2021, із застосуванням 90% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії (12 649,50 гривень) та з урахуванням доплат підсумок пенсії склав 18 603,48 гривень, з якої до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії підлягало 18 540,00 гривень; 
станом на 01.05.2022, із застосуванням 90% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії (12 649,50 гривень) та з урахуванням доплат підсумок пенсії склав 20 849,14 гривень, з якої до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії підлягало 19 340,00 гривень;
станом на 27.02.2022, із застосуванням 90% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії (12 649,50 гривень) та з урахуванням доплат підсумок пенсії склав 20 886,34 гривень, з якої до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії підлягало 20 270,00 гривень;
станом на 22.05.2023, із застосуванням 90% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії (12 649,50 гривень) та з урахуванням доплат підсумок пенсії склав 22 412,74 гривень, з якої до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії підлягало 20 930,00 гривень;
станом на 16.06.2025, із застосуванням 90% сум грошового забезпечення для обчислення пенсії (12 649,50 гривень) та з урахуванням доплат підсумок пенсії склав 24 948,53 гривень, з якої до виплати з урахуванням максимального розміру пенсії підлягало 23 610,00 гривень.
Враховуючи, що на момент виникнення спірних правовідносин нормами Закону №2262-ХІІ не передбачено будь-яких обмежень максимального розміру пенсій, призначених відповідно до зазначеного закону, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків щодо протиправності дій відповідача, які полягають у обмеженні пенсії позивача максимальним розміром.
Аналогічний підхід застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.01.2024 у справі №160/17347/22, від 18.07.2024 у справі №300/2531/21, від 29.11.2024 у справі №380/24058/23, від 11.03.2025 року у справі № 240/25897/23, від 19.03.2025 у справі № 320/39247/23 та від 08.04.2025 у справі №380/8998/24.
Суд зауважує, що апеляційна скарга не містить жодних конкретних доводів, спрямованих на спростування вищезазначених висновків, зокрема у апеляційній скарзі не наведено аргументів щодо наявності обґрунтованих підстав для обмеження пенсії позивача максимальним розміром.
Враховуючи наведене колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягали у обмеженні пенсії позивача максимальним розміром, у зв`язку з тим, що у спірних правовідносинах, які склались в цій справі, підлягають застосуванню норми спеціального нормативно-правового акту, яким є Закон №2262-ХІ (з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 20.12.2016 за №7-рп/2016, від 27.02.2020 за №3-р/2020), який не передбачає будь-яких обмежень розміру пенсій.
Щодо позовних вимог про врахування сум індексації пенсії позивача, котра нараховується на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 за №118 (надалі по тексту також - постанова КМУ №118), постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" від 24.02.2023 за №168 (надалі по тексту також - постанова КМУ №168), постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" від 23.02.2024 за №185 (надалі по тексту також - постанова КМУ №185), постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" від 25.02.2025 за №209 (надалі по тексту також - постанова КМУ №209), то колегія суддів виходить з наступного.
Згідно статті 64 Закону №2262-ХІІ, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Відповідно до частини четвертої статті 63 цього ж Закону усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 за №1282-XII (надалі по тексту також - Закон №1282-XII) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
Відповідно до статті 1 цього Закону індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 Закону №1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема пенсії. Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
За змістом частини 1 статті 9 Закону №1282-XII підставою для проведення індексації грошових доходів населення згідно зі статтями 4, 6 цього Закону є факт, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Також ознаками, що характеризують індексацію доходів громадян, є місце отримання відповідних доходів, а також джерела їх фінансування.
Таким чином, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, яка має систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою сум при розрахунку пенсії, зокрема, військовослужбовцям.
Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону №1282-XII, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за правилами пункту 4 якого частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Водночас у зв`язку з необхідністю вдосконалення пенсійного забезпечення громадян, визначення дати щорічної індексації пенсії та кола осіб, яким пенсії індексуються, 15 лютого 2022 року було прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства" від 15.02.2022 за №2040-IX (надалі по тексту також - Закон №2040-IX), яким, зокрема, статтю 64 Закону №2262-XII та частину п`яту статті 2 Закону №1282-XII викладено в новій редакції.
Так, частиною п`ятою статті 2 Закону №1282-XII в редакції Закону №2040-IX визначено, що індексація пенсій проводиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
При цьому відповідно до статті 64 Закону №2262-XII у редакції Закону №2040-IX, яка застосовується з 01 березня 2022 року, у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до частини четвертої статті 63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV. Сума індексації враховується під час подальшого перерахунку пенсії відповідно до статті 63 цього Закону.
Частиною другою статті 42 Закону №1058-IV в редакції Закону №2040-IX, яка застосовується з 01 березня 2022 року, визначено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Запровадивши Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-IV (надалі по тексту також - Закон №1058-IV), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20.02.2019 за №124 (надалі по тексту також - Порядок №124), удосконалений механізм щорічної індексації пенсій, зокрема, особам, пенсія яким призначена за Законом №2262-XII, для сталості пенсійного забезпечення громадян та видатків на його фінансування держава взяла на себе зобов`язання забезпечити підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін шляхом підвищення пенсій із застосуванням нового уніфікованого механізму через збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, і який враховувався для обчислення пенсії, який не є сталим, та підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів, незалежно від умов, з якими Закон №1282-XII пов`язував підстави для проведення індексації доходів, зокрема пенсій (грошові доходи населення підлягали індексації лише у межах розміру прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення у разі перевищення величиною індексу споживчих цін порогу індексації, який установлювався в розмірі 103 відсотка).
З метою забезпечення у 2022-2023 роках проведення індексації пенсій для підвищення рівня матеріального забезпечення найбільш вразливих верств населення з числа пенсіонерів Кабінет Міністрів України щороку в межах бюджету Пенсійного фонду України визначав розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Зокрема, у 2022 році цей показник становив 1,14 відповідно до постанови КМУ №118, а вже у 2023 році - 1,197 згідно з постановою КМУ №168.
Так, пунктом 1 постанови КМУ №118 установлено, що з 01 березня 2022 року:
перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" від 20 лютого 2019 року №124, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14;
у разі коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.
Відповідно до пункту 2 постанови КМУ №118 з 01 березня 2022 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою КМУ №713.
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 року відповідно до Закону №2262-XII, та перерахунку пенсії відповідно до Закону №2262-XII, крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 01 січня 2021 року до 28 лютого 2022 року за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII.
Пунктом 1 постанови КМУ №168 установлено, що з 01 березня 2023 року перерахунок пенсій згідно з Порядком №124 проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197.
Згідно з пунктом 2 постанови КМУ №168 передбачено, що з 01 березня 2023 року розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону №2262-XII (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови КМУ №118 (Офіційний вісник України, 2022 р., №18, ст. 968) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.
Підвищення пенсії, передбачене абзацом першим цього пункту, встановлюється додатково до щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою КМУ №713.
Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2022 року відповідно до Закону №2262-XII, та перерахунку пенсії відповідно до цього Закону, крім перерахунків у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом.
Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII.
Аналізуючи положення постанов Уряду №118, №168 Верховний Суд у рішенні від 16.12.2024 у зразковій справі №400/6254/24, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2025, наголосив на тому, що у випадку перерахунку пенсії відповідно до Закону №2262-XII у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, зумовленим зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом України про Державний бюджет на відповідний рік, індексація пенсії, передбачена відповідними постановами Уряду, не здійснюється.
Велика Палата Верховного Суду, погодившись з указаним висновком у постанові від 13.03.2025, також констатувала, що перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-XII, у зв`язку зі зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом України про Державний бюджет на певний рік, виключає можливість подальшого застосування механізму індексації, встановленого вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України.
Зі встановлених судом першої інстанції обставин слідує, що перерахунок пенсії позивача був здійснений на виконання судових рішень Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2020 та Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №640/3770/20 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.09.2018 за №ФА-140-164 станом на 01.03.2018, виходячи із наступних сум грошового забезпечення: посадового окладу (7 980,00 гривень), окладу за військове звання (1 480,00 гривень), процентної надбавки за вислугу років (4 685,00 гривень), що всього для обчислення пенсії становить 14 055,00 гривень.
Отже, колегія суддів зазначає, що у цій справі перерахунок пенсії позивача (особи, яка має право на пенсію за Законом №2262-XII), здійснювався з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого виникло до 01.03.2018, та не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії. 
Відтак, позивач має право на нарахування та виплату індексації пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" від 16.02.2022 за №118, постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році" від 24.02.2023 за №168, постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2024 році" від 23.02.2024 за №185, постанови Кабінету Міністрів України "Про індексацію пенсійних та страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2025 році" від 25.02.2025 за №209.
Суд враховує, що індексація пенсії є складовою частиною пенсійної виплати, спрямованою на компенсацію знецінення грошових доходів унаслідок інфляційних процесів. З огляду на правові позиції Конституційного Суду України, викладені у рішеннях від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 та від 12 жовтня 2022 року №7-р(ІІ)/2022, у разі виникнення права на індексацію застосування обмеження максимального розміру пенсії не може поширюватися на суми підвищення пенсії, отримані в результаті такої індексації.
Обмеження виплати індексації через застосування "максимального розміру" фактично нівелює саму мету індексації як механізму соціального захисту та є несумісним із конституційними гарантіями права на соціальний захист.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.02.2026 у справі №560/13228/24.
Втім поза увагою колегії суддів не залишилися наступні обставини, не встановлені та не досліджені судом першої інстанції: за розрахунками за пенсійною справою №2601038994, ОСОБА_1 , здійснювалася індексація основного розміру пенсії у 2022-2025 роках на виконання постанов КМУ №118, №168, №185, №209.
Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи не підтверджують факту вчинення відповідачем дій з перерахунку пенсії, які були б здійснені з порушенням вимог чинного законодавства у частині проведення перерахунку та виплати пенсії без урахування індексації, а тому висновок суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням індексації є помилковим, таким, що ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
У межах доводів апеляційної скарги орган пенсійного забезпечення не наполягає на відсутності підстав для зобов`язання здійснити перерахунок пенсії виходячи із 90% сум грошового забезпечення, разом з тим в силу вимог частини 2 статті 308 КАС України у вичерпних випадках суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги.
Виходячи із заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не здійснення перерахунку та виплати пенсії виходячи із 90% сум грошового забезпечення без обмеження максимального розміру, з урахуванням індексації; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві скасувати обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум з 10.08.2018.
Вище по тексту судового рішення вже зазначалося про те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі №640/3770/20 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 90% до 80% від суми грошового забезпечення, а також зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перерахувати та виплатити з 10.08.2018 ОСОБА_1 пенсію у розмірі 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням вже виплачених сум.
За розрахунками за пенсійною справою №2601038994, проведено перерахунок пенсії з 10.08.2018, виходячи із 90% сум грошового забезпечення (12 649,50 гривень): посадового окладу (7 980,00 гривень), окладу за військове звання (1 480,00 гривень), процентної надбавки за вислугу років (4 685,00 гривень), що всього для обчислення пенсії становить 14 055,00 гривень. Поза увагою суду не залишились обставини того, що за коментованими розрахунками (станом на 06.12.2019, 30.11.2021, 01.05.2022, 27.02.2022, 22.05.2023, 16.06.2025) простежується незмінність відсоткового значення основного розміру пенсії, виходячи із 90% сум грошового забезпечення, визначеного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 від 04.09.2018 за №ФА-140-164 станом на 01.03.2018.
Проте як слідує із оскаржуваного рішення суду від 26.12.2025, останнім вказані обставини не встановлювалися та не були належної правової оцінки, що свідчить про неповне з`ясування фактичних обставин справи та передчасність зроблених висновків.
Таким чином, встановлені судом першої інстанції обставини справи не підтверджують факту вчинення відповідачем дій з перерахунку пенсії, які були б здійснені з порушенням вимог чинного законодавства у частині зменшення відсоткового розміру пенсії. Окрім того, зважаючи на відсутність доказів існування порушеного права позивача саме у цій частині обраного ним способу захисту та те, що такі позовні вимоги за аналогічний період (з 10.08.2018) вже були предметом судового розгляду у адміністративній справі №640/3770/20, висновок суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії виходячи із 90% сум грошового забезпечення є помилковим, таким, що ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах справи та неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а в задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
При цьому в іншій частині висновки суду першої інстанції, про що відзначено у мотивувальній частині постанови суду, є законними та обґрунтованими і підстав для їх скасування суд не вбачає.
Суд враховує також положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), у якому, між іншим, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою, і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (надалі по тексту також - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, які може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Крім того, у пункті 60 рішення "Helle v. Finland" (заява №20772/92) ЄСПЛ наголосив також і на тому, що суд обов`язково повинен мотивувати рішення, а не просто погоджуватися з висновками рішення суду попередньої інстанції. Вмотивованість рішення можна досягти або шляхом використання мотивів суду попередньої інстанції, або шляхом наведення власних мотивів щодо розгляду аргументів та істотних питань у справі.
Однак, варто наголосити, що в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні, ЄСПЛ також неодноразово зазначав, зокрема у рішенні "Garcia Ruiz v. Spain" [GC] (заява №30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах "Van de Hurk v. the Netherlands" (заява №16034/90, пункт 61), "Шкіря проти України" (заява №30850/11, пункт 43). Водночас, у вказаному рішенні Суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися залежно від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.
Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях "Ruiz Torija v. Spain" (заява №18390/91, пункт 29), "Higgins and others v. France" (заява №20124/92, пункт 42), "Бендерський проти України" (заява №22750/02, пункт 42) та "Трофимчук проти України" (заява №4241/03, пункт 54).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Поруч із цим, в силу вимог частини 3 статті 308 Кодексу, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частини 1, 2 статті 308 КАС України).
За пунктом 4 частини 1 статті 317 Кодексу, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина 4 статті 317 КАС України).
Колегія суддів зазначає про те, що суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи та надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз, у зв`язку з чим дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання органу пенсійного забезпечення провести перерахунок та виплату пенсії з 10.08.2018 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.
Разом із тим, дійшов передчасного висновку в частині зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії виходячи із 90% сум грошового забезпечення та з урахуванням індексації пенсії, з огляду на що у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
За пунктами 2, 3 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення; скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.
З урахуванням встановлених в цій справі обставин та правового регулювання спірних правовідносин суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 6 статті 139 КАС України).
Перерозподіляючи між сторонами судові витрати суд відзначає, що відповідно до частини 1 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 КАС України).
При вирішенні питання щодо перерозподілу судових витрат суд зазначає, що ОСОБА_1 на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, водночас доказів понесення ним інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, а тому судові витрати перерозподілу та стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26.12.2025 у справі №320/33338/25, - скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 з 10.08.2018 пенсії з обмеженням її максимального розміру.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 10.08.2018 без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя  Чуприна О.В.

Суддя   Попова О.Г.

Суддя Говорун О.В.