КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 357/15416/23
номер провадження 22-ц/824/374/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду 
цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
за участю секретаря судового засідання	 Єфіменко І.О.,	
учасники справи: представник відповідача Косяк В.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» - Тетері Світлани Ігорівни 
на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року /суддя Орєхов О.І./
у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації, припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Тетеря С.І., яка діє в інтересах ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» про скасування державної реєстрації припинення права оренди земельної ділянки, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди земельної ділянки. Просила суд скасувати у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку з кадастровим номером 3220489500:01:023:0041; визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі № 467 від 11.10.2015 року між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська»; визнати відсутнім у ТОВ «Агротрейд-2000» право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3220489500:01:023:0041; стягнути у рівних частинах з відповідачів судові витрати.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з позивача товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь відповідача ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з витратами на правничу допомогу по справі в сумі 20 000 (двадцять тисяч ) гривень, на користь відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» судові витрати, пов`язані з витратами на правничу допомогу по справі в сумі 22 000 (двадцять дві тисячі ) гривень. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 07.12.2023 року по справі № 357/15416/23./ т. 3 а.с. 44-65/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» - Тетеря С.І. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги, змінити розподіл судових витрат.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не вірно надано оцінку обставинам справи. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відсутності у позивача переважного права на укладення Договору оренди землі на новий строк, оскільки Лист-повідомлення Орендодавця від 12.04.2022 року не може братися до уваги судом як доказ припинення переважного права Орендаря на укладення Договору оренди землі на новий строк. Вказувала, що встановлення факту недобросовісності дій орендодавця, в даному випадку повідомленню орендодавця щодо використання земельної ділянки для власних потреб, самостійно, є пріоритетним під час розгляду категорії спорів стосовно поновлення договорів оренди землі. Якщо намір орендодавця самостійно обробляти земельну ділянку після спливу дії договору оренди землі не підтвердився, що мало місце в даному випадку, а його поведінка свідчить про протилежне - укладення договору з іншим орендарем, така поведінка орендодавця є суперечливою і недобросовісною та порушує переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк. Вказувала і на те, що суд безпідставно встановив, що переважне право позивача припинилося через висловлення відповідачем-1 заперечень щодо поновлення Договору оренди землі на підставі ч. 5 cт. 33 ЗУ "Про оренду землі", так як остання не надсилала відповідні заперечення на виконання вимог цієї норми. Наголошувала, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на момент проведення державної реєстрації припинення права оренди позивача на спірну земельну ділянку строк дії договору оренди землі закінчився, оскільки у період з 07.04.2022 року до 19.11.2022 року договори оренди землі, строк яких сплинув у цей проміжок часу, були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору у зв`язку з введеним воєнним станом. Також вказувала, що висновки ВС у справах №625/166/18, №379/1354/18, №399/295/11, №693/137/22, №693/42/18, № 379/1439/18, №378/382/18, №325/1951/19, №604/483/23 не підлягають врахуванню у цій справі через неподібність спірних правовідносин. 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вказувала, що судом першої інстанції вірно встановлено відсутність у позивача прав, свобод або охоронюваних законом інтересів, які порушено відповідачами, так як у нього відсутнє переважне право орендаря, та судом правильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Вказувала, що у визначений саме позивачем строк та спосіб, орендодавець повідомив про небажання поновлювати/укладати на новий строк договір оренди землі, а використовувати належну земельну ділянку на свій розсуд. Орендар не надіслав пропозицію на укладення договору оренди землі на новий строк в розумінні ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», оскільки проект додаткової угоди не містить волевиявлення орендаря, не містить підпису. Позивач змінив повністю умови первинного договору оренди землі, зокрема, і його істотні умови, а тому для укладання договору оренди землі на таких умовах він зобов`язаний надати погодження зі сторони орендодавця. Оскільки таке погодження відсутнє, то переважне право орендаря припинено в силу ч. 4 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі». (Постанова ВС від 10.09.2024 р. по справі № 922/3826/23) Вказувала і на те, що у діях орендодавця відсутня суперечлива поведінка. Вказувала, що виключно після здійснення реєстрації речового права 12.12.2015 року Договір оренди землі № 467 від 11.10.2015 року набув чинності, з дати державної реєстрації відліковується строк оренди, а саме 7 років з правом пролонгації. Тобто, строк дії Договору оренди землі № 467 від 11.10.2015 року закінчився 12.12.2022 р. Автоматичне поновлення договорів оренди землі на період дії воєнного стану діяло до 19.11.2022 року, тобто, таке положення закону поширювало свою дію виключно на ті договори оренди землі, дія яких закінчувалась до 18.11.2022 року (включно), в той же час договір оренди землі позивача закінчився 12.12.2022 року, тобто, після припинення автоматичного поновлення. Отже, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відмови у позові.
Представник апелянта в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового розгляду повідомлена належним чином, направила клопотання щодо зменшення судових витрат, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за її відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду у частині вирішення спору зміні у мотивувальній частині, та викладенню у редакції цієї постанови.
Судом встановлено, що земельна ділянка, площею 1,4627 га з кадастровим номером 3220489500:01:023:0041, розташована у межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, належить ОСОБА_1 , що підтверджується наявною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а. с. 14-16 том 1 ).
Так, 11 жовтня 2015 року між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» було укладено договір оренди землі № 467, згідно п.1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться: Київська область, Білоцерківський район, Шкарівська сільська рада та належить Орендодавцю на праві власності на підставі державного акту ЯА № 573912 від 16.12.2005 року ( а. с. 10-11 том 1 ).
Згідно п. 5 договору оренди землі № 16, договір укладено на сім років. Після закінчення строку договору Орендар, який має намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. Якщо Орендодавець не збирається укладати новий договір оренди з Орендарем або продовжувати дію цього договору, він зобов`язаний за шість місяців до закінчення строку дії даного договору повідомити про це орендаря в письмовій формі, а також за свій рахунок відновити межі земельної ділянки в натурі.
Передача земельної ділянки орендарю здійснюється у п`ятиденний строк після державної реєстрації цього договору за актом її приймання-передачі (п. 16 договору).
Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності у порядку встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря (п. 31 договору).
У пункті 37 сторони визначили, що цей договір набирає чинності після підписаннясторонами та державної реєстрації права оренди.
Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 17.12.2015 року Орендодавець ОСОБА_1 , з одного боку, передає, а орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», в особі директора ОСОБА_3 , з другого приймає в строкове платне користування на умовах оренди земельну ділянку, кадастровий номер 3220489500:01:023:0041, що знаходиться в межах землекористування Шкарівської сільської ради, загальною площею 1,4627 га, у тому числі рілля 1,4627 га (а. с. 12 том 1).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового прававбачається, що державним реєстратором зареєстровано договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 11.10.2015; рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 27062616 від 14.12.2015 14:28:58; вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки; зміст, характеристика іншого речового права: строкове платне користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строк дії: на 7 років; відомості про суб`єкта іншого речового права: Орендар ТОВ Агрофірма «Білоцерківська», Орендодавець: ОСОБА_1 ; опис об`єкта іншого речового права: земельна ділянка площею 1,4627 га, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка з кадастровим номером: 3220489500:01:023:0041 (а.с. 13 том 1).
12 квітня 2022 року ОСОБА_1 директору ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» лист-повідомлення, в якому вказала, що термін дії договору оренди № 467 від 11.10.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» закінчується 12.12.2022, що відповідно до п. 31 договору є підставою для його припинення та відновлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості. Зазначила, що на виконання п. 5 договору, не бажає укладати новий договір оренди з ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» або продовжувати дію вказаного договору, а має намір обробляти земельну ділянку за договором самостійно і використовувати її для власних потреб на свій розсуд. Просила утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали їй відразу після закінчення строку дії договору використовувати належну їй земельну ділянку (а.с. 106 том 1).
Вказаний лист направлено на адресу ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» з рекомендованим повідомленням про вручення 0910711421293, яке отримано позивачем, про що свідчить наявний в матеріалах справи трекинг відстеження відправлення ( а. с. 107 том 1 ) та поштове рекомендоване повідомлення про вручення, отримане 20.04.2024 року ( а. с. 109 том 1 ).
07 вересня 2022 року за вих. № 01-3-124 ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» направило ОСОБА_1 лист-повідомлення (клопотання) про поновлення договору оренди землі ( а. с. 17 том 1 ) з проектом додаткової угоди до договору оренди землі (а.с.17 на звороті - 19 том 1 ), який отримано ОСОБА_1 28.09.2022 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове рекомендоване повідомлення про вручення ( а. с. 21 том 1 ).
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 10.01.2023 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т.О. було здійснено державну реєстрацію припинення права оренди ТОВ Агрофірма "Білоцерківська, підстава лист-повідомлення, серія та номер: б/н, виданий 12.04.2022, видавник: гр. ОСОБА_4 , відомості внесено до реєстру 12.01.2023 ( а. с. 15 том 1 ).
Так, 12.01.2023 року між Орендодавцем ( ОСОБА_1 ) було укладено Договір оренди земельної ділянки № 95 з ТОВ «Агротрейд-2000», за яким остання передала товариству в оренду земельну ділянку, площею 1,4627 га, з кадастровим номером: 3220489500:01:023:0041, яка розташована за межами населеного пункту на території Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області строком на 7 років ( а. с. 14-16, 153-156 том 1 ).
12 січня 2023 року державним реєстратором Фурсівської сільської ради Майорко Т.О. було здійснено державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки за ТОВ «Агротрейд-2000», про що свідчить інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а. с. 14-16 том 1 ).
За зверненням Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області у межах кримінального провадження № 12023111030003616 від 26.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 Кримінального кодексу України, відносно державного реєстратора Фурсівської сільської ради Київської області Майорко Тетяни Олександрівни Мін`юстом проводилася камеральна перевірка на предмет дотримання нею вимог законодавства, у тому числі, під час проведення реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації припинення права оренди позивача на спірну земельну ділянку відповідача-1 та державної реєстрації цього права за ТОВ "Агротрейд-2000" ( а. с. 170-174 том 2 ).
На підставі акта за результатами проведення камеральної перевірки Мін`юстом прийнято наказ від 23.02.2024 № 983/19.1.1/24, яким застосовано до державного реєстратора Майорко Тетяни Олександрівни заходи відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 2 (два) місяці (а. с. 163-169 том 2 ).
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач вважає, що завдяки незаконній державній реєстрації припинення права оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» на земельну ділянку ОСОБА_1 до закінчення строку дії договору оренди землі, остання передала цю земельну ділянку в оренду іншому орендарю, тим самим порушила право оренди позивача як її законного орендаря і його переважне право на поновлення Договору оренди землі на новий строк.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» про скасування державної реєстрації припинення права оренди, визнання укладеної додаткової угоди до договору оренди землі та визнання відсутнім права оренди ТОВ «Агротрейд-2000», керувався ст.ст. 6, 202, 626, 627, 792 Цивільного кодексу України про свободу договору, момент набрання чинності правочину який може визначатися сторонами, письмову форму договору та обов`язковість підпису для його укладення; ст.ст. 125, 148-1 Земельного кодексу України та статтю 17 Закону України «Про оренду землі» про виникнення права оренди з моменту державної реєстрації; пунктом 27 розділу X Земельного кодексу України (в редакції Законів № 2145-IX та № 2698-IX) про тимчасову автоматичну пролонгацію договорів оренди сільськогосподарських земель лише з 7 квітня 2022 року по 19 листопада 2022 року; статтею 33 Закону України «Про оренду землі» про переважне право орендаря на поновлення договору за умови належного повідомлення та згоди орендодавця, а також припинення цього права при відсутності волі орендодавця на поновлення; статтею 319 Цивільного кодексу України про право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що договір оренди землі № 467 від 11 жовтня 2015 року набрав чинності 12 грудня 2015 року з дати державної реєстрації, строк оренди 7 років закінчився 12 грудня 2022 року, а автоматична пролонгація на один рік відповідно до пункту 27 розділу X Земельного кодексу України не застосована в даному випадку, оскільки строк дії договору сплив після 19 листопада 2022 року. Переважне право позивача на поновлення договору не порушене, оскільки орендодавець ОСОБА_1 завчасно 12 квітня 2022 року повідомила про відмову в поновленні та намір використовувати земельну ділянку на свій розсуд. Додаткова угода до договору оренди не укладена через відсутність підпису орендодавця та погодження істотних умов. Державна реєстрація права оренди за ТОВ «Агротрейд-2000» проведена правомірно, підстав для скасування реєстрації чи визнання права відсутнім немає. Поведінка орендодавця визнана добросовісною, а подальша передача земельної ділянки в оренду іншій особі відповідає праву власника розпоряджатися майном на власний розсуд. 
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 792 Цивільного кодексу України відносини щодо оренди земельної ділянки регулюються законом, зокрема Земельним кодексом України та Законом України «Про оренду землі».
Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником та орендарем.
Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення договору, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально.
Істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди, дата укладення та строк дії договору оренди, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (частини перша та друга статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення договору).
Відповідно до першого речення частини першої статті 19 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на час укладення договору, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.
Законом України від 05 грудня 2019 року № 340-IX, який у відповідній частині набрав чинності 16 січня 2020 року, частину першу статті 19 Закону України «Про оренду землі» доповнено двома реченнями: «Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права».
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2024 року у справі №902/1207/22 дійшла висновку, що до 16 січня 2020 року сторони договору оренди землі мали право самостійно визначати момент набрання чинності договору.
У даній справі договір оренди землі № 467 укладено 11 жовтня 2015 року, державну реєстрацію права оренди проведено 12 грудня 2015 року. Оскільки договір укладено до 16 січня 2020 року, момент набрання чинності визначався сторонами - з дати підписання 11 жовтня 2015 року.
Законом від 24 березня 2022 року № 2145-IX розділ X «Перехідні положення» Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, який передбачав автоматичне продовження договорів оренди сільськогосподарських земель на один рік без внесення змін до реєстру для договорів, строк яких закінчився після введення воєнного стану.
Законом від 09 жовтня 2022 року № 2698-IX, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, автоматична пролонгація скасована.
Верховний Суд у постанові від 29 березня 2023 року у справі № 563/376/22-ц дійшов висновку, що автоматична пролонгація діяла лише до 19 листопада 2022 року і поширювалася на договори, строк яких закінчувався до 19 листопада 2022 року включно.
У даній справі строк дії договору закінчився 12 грудня 2022 року, тобто після 19 листопада 2022 року. Відповідно автоматична пролонгація на один рік не застосовується.
Право оренди позивача припинилося 12 грудня 2022 року, а позов подано у грудні 2023 року - після закінчення строку дії договору оренди.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 квітня 2020 року у справі №610/1030/18 та підтвердженої у подальшій практиці (зокрема постанова від 20 березня 2019 року у справі №587/2110/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі №587/2135/16-ц), суд може захистити право первинного орендаря шляхом визнання додаткової угоди укладеною або скасування реєстрації права вторинного орендаря лише за умови, що на момент звернення, первинний орендар має чинне право оренди (не сплив строк або договір поновлений). У разі припинення права оренди первинного орендаря на момент розгляду справи позовні вимоги такого змісту задоволенню не підлягають.
У даній справі на момент звернення до суду (грудень 2023 року) та на момент розгляду справи в суді першої інстанції право оренди ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» вже припинилося внаслідок закінчення строку дії договору (12 грудня 2022 року), автоматична пролонгація не застосовувалася, поновлення договору не відбулося.
За таких обставин позивач не має чинного права оренди, яке підлягало б захисту у спосіб, заявлений у позові, а тому позовні вимоги про скасування державної реєстрації припинення права оренди, визнання додаткової угоди укладеною та визнання відсутнім права оренди у ТОВ «Агротрейд-2000» задоволенню не підлягають саме з викладених підстав.
Щодо судових витрат.
Відповідачі ОСОБА_1 та ТОВ «Агротрейд-2000» заявили про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн та 22 000 грн відповідно, посилаючись на укладені договори з адвокатом, акти виконаних робіт та підтвердження сплати (гонорар успіху включно). Представник позивача ТОВ Агрофірма «Білоцерківська» подала клопотання про зменшення цих сум до 5 000 грн на кожного відповідача, мотивуючи аналогічністю справ, незначною складністю та принципом пропорційності.
Відповідно до частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи, якщо підтверджено їх реальність, необхідність та розумність розміру. Суд враховує складність справи, обсяг виконаних робіт, час, витрачений адвокатами, ціну позову, значення справи для сторін та поведінку учасників процесу (пункт 4 частини 3 статті 141 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 визнала можливість існування «гонорару успіху» як форми винагороди адвоката за умови його розумності та пропорційності.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає заявлені витрати обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, однак з огляду на аналогічність правовідносин, оскільки це не перша аналогічна справа, незначну кількість судових засідань в апеляційній інстанції та принцип пропорційності витрат до предмета спору, зменшує їх розмір, що підлягає відшкодуванню за рахунок позивача, до 10 000 грн на користь кожного відповідача. Рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат залишається без змін, оскільки позивач не ініціював питання про зменшення заявлених сум у першій інстанції, а обов`язок доведення неспівмірності витрат лежить на стороні, яка заявляє відповідне клопотання (постанова ВС КЦС від 09 лютого 2022 року у справі № 523/3904/19).
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в апеляційній інстанції, розподіляються наступним чином: з товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути 10 000 грн, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» стягнути 10 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» - Тетері Світлани Ігорівни на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року - задовольнити частково. 
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року у частині вирішення спору змінити у мотивувальній частині, виклавши її у редакції цієї постанови.
Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2024 року у частині стягнення судових витрат та скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь ОСОБА_1 10 000 грн.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Білоцерківська» на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2000» 10 000 грн.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Повний текст постанови складено 02.03.2026 р.

Головуючий: Судді: