УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/2925/25 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Номер провадження №33/4805/672/26
Категорія ч.1ст.130 КУпАП Доповідач Рябенька Т. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року м.Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Рябенька Т.С., за участі секретаря судового засідання Хрус С.А., захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності Давиденко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Житомирі апеляційну скаргу адвоката Давиденко Надії Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановила:
Постановою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду 07.06.2025 року близько 03:06 годині у селі Зарічани на майдані Бердичівському, 11 Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував авто «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп?яніння, а саме: запах алкоголю з рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці; зі згоди водія пройшов огляд на стан алкогольного сп?яніння за допомогою приладу «Драгер ARLM0297 (проба позитивна 2,36 проміле), з чим не погодився, та виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у медичному закладі.
Не погоджуючись з вказаною постановою судді місцевого суду, адвокат Давиденко Н.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. 
Зазначає про недоведеність факту керування транспортним засобом та відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. Посилається на те, що ОСОБА_1 в судовому засіданні скористався правом, передбаченим ст.63 Конституції України та відмовився від надання показань проти себе, а тому самі по собі слова особи на відеозаписі не є «визнанням вини» у процесуальному розумінні та не замінюють обов`язок органу поліції зафіксувати об`єктивні докази факту керування трансопртним засобом. Зазначає, що поліцейські не спостерігали руху транспортного засобу та ознак сп`яніння водія під часу руху, а підійшли до вже нерухомого автомобіля саме у зв`язку з перевіркою дотримання комендантської години.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши думку захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку. 
Відповідно до пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин. 
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП. 
За правилами частин 2-5 ст.266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних засобів поліцейським із застосуванням технічних засобів відеозапису, або у медичному закладі. 
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Згідно вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.9 а) Правил дорожнього руху, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає вимогам статей 283, 284 КУпАП. 
Як правильно встановив суддя місцевого суду, наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №354000 від 07.06.2025 (а.с.1-2); результатами огляду за допомогою спеціального технічного приладу «Драгер», яким зафіксовано результат у 2,36 проміле (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07.06.2025, яким зафіксовано перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння (а.с.5); рапортом поліцейського (а.с.6); відеозаписами з нагрудних портативних відеореєстраторів поліцейських (а.с.7).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З відеозапису обставин події вбачається, що ОСОБА_1 перебуваючи у транспортному засобі Рено н.з. НОМЕР_1 на території АЗС «ОККО» за адресою майдан Бердичівський 11, с. Зарічани Житомирського району знаходився на водійському місці. ОСОБА_2 автомобіля був вимкнений, рух не здійснювався. У цей час до нього підійшли працівники поліції, які повідомили про ймовірне порушення режиму комендантської години та висунули вимогу пред`явити документи, що посвідчують особу та право на керування ТЗ і повідомили про наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння. Попросили водія вийти з автомобіля (03:09:28). Більше десяти разів працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу так і в найближчому медичному закладі. При цьому останній постійно показує працівникам поліції військове посвідчення, що займає посаду начальника державної таємниці. Зазначає, що йому поставили задачу, яку він виконати не може, тому потрапив в таку ситуацію. В подальшому ОСОБА_1 пройшов огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, не погодився з його результатами – 2,36 проміле та виявив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, де був оглянутий лікарем-наркологом, у тому числі за допомогою алкотостера Драгер, результат якого показав 1,82 проміле, а через 20 хвилин – 1,88 проміле. Надалі лікарем оформлений висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №243 від 07.06.2025, а працівниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення, де він поставив свій підпис, а також розписався в медичному висновку.
Під час огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 та оформлення відносно нього адміністративних матеріалів порушень вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, ст.ст.256, 266 КУпАП, які б могли бути підставою для визнання такого огляду недійсним, а складених лікарем закладу охорони здоров`я та працівниками поліції процесуальних документів - недопустимими доказами, не встановлено. 
Факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння беззаперечно доводиться актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, висновком КНП «Обласний медичний спеціалізований центр» Житомирської обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння №243 від 07.06.2025 та наявним у справі відеозаписом.
Доводи захисника, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом є необґрунтованими.
Здійснюючи аналіз відеозапису з боді-камер працівників поліції, встановлено, що ОСОБА_1 не заперечував факт керування транспортним засобом, а натомість наводив аргументи щодо поважності причин такої поїздки (терміновий виклик на роботу, виконання поставленого завдання). Такі дії суд розцінює як непряме визнання особою факту керування автомобілем за вказаних у протоколі обставин.  ОСОБА_1 перебував на водійському місці. Автомобіль знаходиться на АЗС, що передбачає приїзд туди (керування). В авто не було іншої особи, яка могла б керувати ТЗ. 
Посилання ОСОБА_1 на терміновість виклику та необхідність виконання службового завдання як на підставу поїздки фактично підтверджують факт перебування останнього за кермом. Подібна лінія поведінки є несумісною із запереченням події керування та розцінюється як непряме визнання факту перебування за кермом.
Стаття 63 Конституції України дає право не давати показання в суді або під час допиту. Проте вона не анулює факти, зафіксовані в момент вчинення правопорушення.
Відеозапис з боді-камери (згідно зі ст. 251 КУпАП) є доказом у справах про адімністративні правопорушення. На ньому зафіксовано не показання, а безпосередню поведінку, реакцію та спонтанні пояснення особи в момент події. Відмова свідчити в суді не робить відеозапис недопустимим. Суд оцінив відео як об`єктивну фіксацію подій.
Посилання захисту на ст. 63 Конституції України є неспроможним, оскільки право особи не свідчити проти себе в суді не нівелює доказового значення відеозапису, на якому зафіксовано добровільне визнання обставин події. Пояснення особи про «виклик на роботу», надані безпосередньо після зупинки, є логічно несумісними з подальшим запереченням факту керування, що свідчить про обрання певної лінії захисту з метою ухилення від правосуддя.
Також на відео зафіксовано, що ОСОБА_1 роз`яснено права ст.268 КупАП та ст.63 Конституції України (03:34:19) Працівники поліції запитують чи зрозумілі права, на що ОСОБА_1 відповідає, що не зрозумілі, хочу документи бачить. Зазначає, що мої права порушують. Працівник поліції вдруге роз`яснює права (03:35:42).
Те, що працівники поліції роз`яснили права двічі (після заяви особи про нерозуміння), свідчить про належне забезпечення прав водія. Поліція діяла максимально лояльно, усунувши будь-які сумніви щодо обізнаності особи щодо його прав.
У справах про адміністративні правопорушення (ст. 130 КУпАП) участь захисника не є обов`язковою безпосередньо на місці зупинки, якщо особа не заявила клопотання про його залучення.
На відео немає прохання від ОСОБА_1 , що йому потрібен адвокат, а тому доводи захисту про те що пояснення особи надані на місці події без участі захисника не можуть бути покладені в основу суд відкидає як необґрунтований.
Аргументи захисту про недоведеність вини спростовуються сукупністю доказів: відеозаписом, де зафіксовано повторне роз`яснення прав, та висновком медичного закладу. Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння (1,82 та 1,88 ‰) підтверджується належними письмовими доказами, які не залежать від волевиявлення особи щодо надання показань у суді. Особа власноруч підписала висновок лікаря-нарколога, чим підтвердила свою участь у процедурі огляду саме як водія. 
Дані зафіксовані на відеозаписі повністю спростовують доводи захисника та свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог ст.266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015.  
Відеозапис не має ознак монтування, містить фіксацію обставин, які мають значення для справи та які є достатніми для вирішення питання про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у діях ОСОБА_1 ..
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано. 
Протокол про адміністративне правопорушення складено за встановленою формою з урахуванням всіх вимог, передбачених ст. 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395.
Отже, при розгляді даної справи суддя місцевого суду правильно встановив всі фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги. 
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя
постановила:
Апеляційну скаргу адвоката Давиденко Надії Володимирівни залишити без задоволення, а постанову судді Житомирського районного суду Житомирської області від 03 лютого 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя    Т.С.Рябенька