Справа № 354/991/25 
Провадження № 22-ц/4808/398/26 
Головуючий у 1 інстанції Єрмак Н. В. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючої (суддя-доповідач) Пнівчук О. В.,
суддів:    Мальцевої Є. Є., Томин О. О.,
розглянувши у письмовому провадженні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук Максим Володимирович, на рішення Яремчанського міського суду від 19 листопада 2025 року,
встановив:
У липні 2025 року представник ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 07 січня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено електронний договір про надання фінансових послуг №2100669667800, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти в розмірі 4 800,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернуи кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Сторони погодили строк кредитування один рік та відсоткову ставку, яка становить 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше, ніж протягом орієнтованого строку повернення кредиту, та з подальшим збільшенням процентної ставки в разі продовження користування кредитними коштами. Кредитодавець умови договору виконав та перерахував 4 800,00 грн на платіжну картку позичальника.
Внаслідок укладених договорів факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору в відповідача виникла заборгованість в розмірі 57 676,90 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням – 4 800,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами – 52 876,90 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути 55 467,94 грн, з яких 4 800,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням та 50 667, 94 грн – за нарахованими процентами. 
Рішенням Яремчанського міського суду від 19 листопада 2025 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 2100669667800 від 07.01.2021 у розмірі 55 467,94 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту – 4 800,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами – 50 667,94 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
Вважає необгрунтованим висновок суду про те, що між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансових послуг № 2100669667800 «Стандартний», шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому вказує, що матеріали справи не містять жодних відомостей та доказів на їх підтвердження про реєстрацію ОСОБА_1 на веб-сайті відповідача, а саме: smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, про створений електронний кабінет для отримання кредиту. ТОВ «Факторинг Партнерс» не надало суду жодних доказів того, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» прийняло рішення про реєстрацію відповідача на веб-сайті, шляхом надіслання відповідного смс-повідомлення (SMS) на номер ОСОБА_1 та електронного повідомлення на адресу його поштової скриньки. Аналогічно матеріали справи не мітять належних, допустимих та достатніх доказів того, що ТОВ «Служба миттєвого кредитування» поінформувало ОСОБА_1 про результати розгляду його запиту щодо можливості отримання фінансового кредиту.
Вказує, що його довіритель не реєструвався на веб-сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування» з метою створення особистого кабінету, не отримував жодних смс-повідомлень про реєстрацію на веб-сайті, погодження надання фінансового кредиту, надсилання одноразового ідентифікатора, що свідчить про те, що він не підписував і не укладав кредитного договору.
Посилається на те, що на підтвердження ймовірного надання грошових коштів ОСОБА_1 за договором про надання фінансових послуг № 2100669667800 від 07.02.2021 стороною позивача не було надано суду жодного з документів, які перелічені в п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» чи статтею 13 Закону України «Про електронну комерцію». Натомість, на думку представника скаржника, лист ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 05.03.2025 не є належним доказом перерахування кредитних коштів.
Звертає увагу, що інформація про здійснення переказу грошових коштів на банківську картку з частково прихованим номером 53*5191, не підтверджує беззаперечно факту отримання коштів саме відповідачем, а також не може вважатися належним та допустимим доказом виконання кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредитних коштів. У наданому листі ТОВ «ФК «Вей фор пей» від 05.03.2025 відсутні будь-які банківські реквізити одержувача коштів, зокрема повне ім`я власника картки, дані банку-отримувача, номер рахунку чи інші індивідуалізовані ознаки, які б дозволили однозначно встановити, що отримувачем коштів є саме відповідач. Крім того, номер банківської картки зазначений не повністю, та відповідно існує багато можливих комбінацій, що формально відповідають цьому шаблону, а отже платіж міг бути спрямований на будь-яку іншу картку. Сам лист від ТОВ «ФК «Вей фор пей» не є банківським документом, а є лише повідомленням третьої сторони та не містить офіційної банківської виписки про зарахування коштів на картковий рахунок відповідача.
Вказує, що умовами кредитного договору передбачено, що орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Строк кредитування - 16 днів також передбачено заявою-анкетою, додатками № 2 та №3 до кредитного договору Графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємними його частинами. Зважаючи на викладене, вважає, що нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту не відповідає суті кредитного договору та поняттю користування кредитом. 
На думку представника скаржника, стягненню мали б підлягати проценти за користування кредитом у період з 07.01.2021 року по 23.01.2021 року у розмірі 1536,00 грн. Після закінчення строку, на який укладався договір, у первісного кредитора виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом.
У відзиві на апеляційну скаргу представниця ТОВ «Факторинг Партнерс» покликалось на законність та обґрунтованість рішення суду. Натомість, доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування. 
Зазначає, що договір про надання фінансових послуг підписано позичальником електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису), який було надіслано за допомогою СМС-повідомлення на телефонний номер, зазначений позичальником в особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Відповідним ідентифікатором було підписано договір, додатки до договору, паспорт споживчого кредиту. Вищезазначене підтверджується наданими до матеріалів справи доказами. Детально всі дії відображені в довідці, а саме Інформація щодо порядку (процедури), хронологія дій щодо укладання електронного договору, яка надана також до матеріалів справи.
Відповідно до договору визначено, що кредит надається позичальнику шляхом переказу грошової суми на картковий рахунок. Вищевказане підтверджено довідкою ТОВ ФК «Вей фор пей», та не спростовано апелянтом, оскільки доказів зворотного не надано.
Крім того, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем здійснювались погашення за отриманими кредитними коштами за вказаним кредитним договором. Внесення відповідачем грошових коштів на рахунок кредитодавця, є визнанням існування зобов`язань за Договором №2108979546726 від 31.03.2021, що, у свою чергу, фактично вказує на підтвердження волевиявлення відповідача на укладення договору та погодження всіх умов договору.
Вважає безпідставними посилання представника апелянта щодо строку нарахування процентів 16 днів, оскільки такі проценти нараховані протягом орієнтовного строку повернення кредиту, що становить 16 календарних днів з моменту отримання кредиту, та відповідно до пункту 1.4 договору у разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом, граничний строк якого згідно пункту 1.9. договору становить 1 рік.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ (п.1 ч. 4 ст. 19 ЦПК України).
Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).
Згідно із частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 
Частиною першою статті 369 ЦПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Враховуючи категорію справи та ціну позову в даній справі, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд вважав, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 07.01.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2100669667800 «Стандартний».
Відповідно до п.1.1. договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалось надати позичальнику ОСОБА_1 кредит у розмірі 4800,00 грн без конкретної споживчої мети на умовах платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил.
Пунктом 1.3. договору визначено, що орієнтовний строк повернення кредиту – 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів.
Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 1 рік. (п.1.9. договору).
Згідно п. 1.4. договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування, протягом фактичного строку користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.0 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). Тип процентної ставки – фіксована.
З Інформації щодо порядку (процедури), хронології дій щодо укладення електронного договору, вчинених Товариством та заявником в інформаційно-телекомунікаційній системі та поза нею з зазначенням часу та дати таких дій вбачається, що договір зі сторони клієнта було підписано електронним підписом, створеним шляхом використання клієнтом одноразового ідентифікатора 07.01.2021 о 17:12:18 год (а. с. 71).
Крім того, між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту та графік платежів (а.с. 61-зворот, 69-70).
Підписавши вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідач підтвердив, що невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Служба миттєвого кредитування», з якими він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті: smk.zp.ua та www.bistrozaim.ua, а також, що до укладення цього договору позичальник отримав від товариства інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, у тому числі інформацію, що міститься у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформація надана з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. (п.п. 4.1, 4.9 договору).
Листом від 05.03.2025 ТОВ ФК «Вер Фор Пей» повідомило ТОВ «Служба МК», що 07.01.2021 о 17:13:20 згідно договору №2100669667800 було здійснено переказ коштів у сумі 4800,00 грн, маска картки НОМЕР_1 (а. с. 74 - зворот). 
Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Так, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За таких обставин суд вважає, що 07.01.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2100669667800 «Стандартний», який підписаний в електронній формі, і такі дії сторін узгоджуються з вимогами статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Доводи апелянта про те, що відповідач не реєструвався на веб-сайті ТОВ «Служба миттєвого кредитування», не отримував смс-повідомлень та не укладав кредитного договору, колегія відхиляє. Так, позивачем надано анкету-заяву відповідача, у якій зазначено його персональні дані, зокрема адресу проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти та місце роботи. Наявність у поданій анкеті повного обсягу персональних даних відповідача свідчить про їх внесення саме особою, яка мала доступ до відповідної інформації та здійснювала оформлення кредиту.
ТОВ «Служба миттєвого кредитування» виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надало відповідачу грошові кошти у розмірі 4 800,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. 
01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір факторингу № 1-12, відповідно до умов якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2100669667800 у розмірі 44 054,98 грн, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 (а.с. 21).
10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі до ОСОБА_1 за договором № 2100669667800 в загальному розмірі 57 676, 90 грн, з яких сума заборгованості за тілом кедиту 4 800,00 грн, за процентами – 52 876,90 грн (а.с. 26-31, 42-43).
18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2100669667800 в загальному розмірі 57 676,90 грн (а.с. 45-48. 57).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2100669667800 від 07.01.2021 на момент подання позовної заяви заборгованість ОСОБА_1 становить 57 676,90, з яких: 4 800,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 52 876,90 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 10).
Позивачем не надано виписки за рахунками відповідача. Проте, колегія враховує, що ні первісний кредитор ТОВ «Служба миттєвого кредитуваня», ні позивач ТОВ «Факторинг партнерс» не є банківськими установами, та не відкривали позичальнику рахунки у банках. ТОВ «Служба миттєвого кредитуваня» перерахував за допомогою оператора онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який не здійснює операцій з готівковими грошима, кредитні кошти на вже наявну у відповідача картку. Тому позивач не має можливості сформувати та надати банківську виписку за рахунком.
Відтак, кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошті. Однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відтак, ТОВ «Факторинг Партнерс», яке набуло право вимоги до відповідача, має право на стягнення вказаної заборгованості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  З наданих позивачем розрахунків заборгованості за кредитним договором вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитними коштами нарахована за періоди, коли у позивача виникало права на нарахування відсотків відповідно до умов договору.
Відповідач порушив зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, наданий позивачем розрахунок заборгованості не спростував, тому у суду були наявні правові підстави для стягнення заборгованості у загальному розмірі 55 467,94 грн з яких 4 800,00 грн заборгованість за тілом кредиту та 50 667,94 – за нарахованими відсотками.
При цьому із матеріалів справи вбачається, що загальний розмір нарахованих процентів за договором становив 52 876,90 грн. Однак частину цієї суми позивачем було списано, виходячи з принципів розумності та справедливості, у зв`язку з чим до стягнення заявлено менший розмір процентної заборгованості.
Доводи скаржника про те, що позивач мав право нараховувати проценти лише протягом 16 днів, є помилковими та ґрунтуються на неправильному тлумаченні умов кредитного договору.
Так, відповідно до пункту 1.3 договору №2100669667800 16 днів визначені як орієнтовний строк повернення кредиту, який у разі сплати позичальником усіх нарахованих на відповідну дату процентів підлягає перерахунку та становить 16 днів з моменту такої сплати. Отже, цей строк не є остаточним строком дії зобов`язання, а лише орієнтовним періодом користування кредитом, який може змінюватися залежно від виконання позичальником умов договору.
Натомість пунктом 1.9 договору встановлено граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 1 рік, протягом якого зберігаються права та обов`язки сторін, у тому числі щодо нарахування процентів за користування кредитом.
При цьому наданий позивачем розрахунок заборгованості здійснено саме в межах визначеного договором граничного строку кредитування, а саме з моменту видачі кредиту 07.01.2021 до 07.01.2022.
За таких обставин висновок суду першої інстанції про стягнення вказаної заборгованості є законним і обґрунтованим.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищенаведені обставини, суд вважає, що рішення в даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. А тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381 – 384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Танащук Максим Володимирович, залишити без задоволення, а рішення Яремчанського міського суду від 19 листопада 2025 року – без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуюча        О. В. Пнівчук
Судді:         Є. Є. Мальцева 
О. О.Томин