ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.03.2026	Справа № 908/4001/25	

За позовом Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (м. Запоріжжя) 
до Приватного підприємства "Адванта" (м. Київ)
до участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Чігухуне Такудзва (м. Запоріжжя)
про стягнення 229 787,84 грн, 
Суддя Ващенко Т.М.
Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Запорізький державний медико-фармацевтичний університет звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Приватного підприємства "Адванта" про стягнення 229 787,84 грн за Договором про надання освітніх послуг іноземним громадянам № 17-568 від 26.10.2017 з яких: 210 996,50 грн основної заборгованості, 18 224,42 грн 3% річних та 566,92 грн пені. 
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.01.2026 позовні матеріали передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва позовну заяву передано для розгляду судді Ващенко Т.М.
Ухвалою Господарського суду від 03.02.2026 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк та спосіб на усунення недоліків позовної заяви.
06.02.2026 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з заявою про залучення до участі у справі третьої особи. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.0.2026 відкрито провадження у справі №908/4001/25, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам процесуальні строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заяв та клопотань та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Чігухуне Такудзва.
Означена ухвала була вручена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа.
Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, проте у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав; будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.
Частиною 9 ст. 165 ГПК України передбачено, що в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
При цьому з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк (з урахуванням воєнного стану на території України), для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

23.04.2012 між позивачем (далі - Університет) та відповідачем (далі - Координатор набору) укладено Контракт №21/12 (далі - Контракт), відповідно до якого Університет приймає на себе зобов`язання надати освітні послуги іноземним громадянам за освітніми програмами України для здобуття ними вищої освіти з обраної спеціальності; Координатор набору зобов`язується за власний рахунок провести відбір іноземних громадян для навчання в Університеті в порядку, передбаченому чинним законодавством України (п. 2.1 Контракт).
Відповідно до п. 5.5 Контракту, оплата навчання іноземних громадян здійснюється в Валюті США або в національній валюті України (за курсом Національного банку України на дату оплати) в безготівковому порядку, на вказаний Університетом банківський рахунок, окремо по кожній особі, яка навчається. 
Пунктом 5.6 Контракту визначено, що Координатор набору здійснює оплату в безготівковому порядку на вказаний розрахунковий рахунок Університету в національній валюті України за курсом НБУ, який діяв на момент оплати, або на розрахунковий рахунок в іноземній валюті, наступним чином: кожний семестр до відповідності п. 5.8. 
Згідно п. 5.8 Контракту, оплата проводиться в терміни: а) для студентів 1 курсу: за перший семестр - на момент прийняття в університет; за другий семестр - до 20.02 відповідного року; б) для студентів 2-4 курсу: за непарні семестри - до 20.09. відповідного навчального року; за парні семестри - до 20.02. відповідного навчального року; на міжнародному факультеті № 1 - протягом 3 днів з дати прибуття іноземного абітурієнта в Університет, передоплатою в повному обсязі за весь строк навчання. У випадку невнесення оплати у вказані терміни та розміри, іноземний громадянин, який прибув на навчання, відсторонюється від занять на 15 діб, а Координатору набору направляється відповідна претензія. Якщо Координатор набору не відреагував на претензію та не провів відповідні платежів в строки вказані в претензії, особа, яка навчається, за якого не надійшла оплата, відчисляється з Університету, а індивідуальний контракт на навчання (укладений з ним через Координатора набору) розривається Університетом в односторонньому порядку. 
Сторони в п.5.9 Контракту погодили, що повне та належне виконання послуг і відповідні розрахунки за даним Контрактом фіксуються сторонами в Акті задачі-прийому виконаних робіт за відповідний період (семестр, рік) у відповідності з Додатком 4, що є невід`ємною частиною Контракту. 
Термін дії Контракту з 23.04.2012 по 23.04.2018 (п. 7.2 Контракту). 
За приписами ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.
Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Приписами частини 2 цієї статті визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Як вказує позивач, 26.10.2017 між ним, як Виконавцем, Чігухуне Такудзва (Студент) та ПП "Адванта" (відповідач, Координатор набору) укладено Договір № 17-568 про надання освітніх послуг іноземним громадянам, який укладений відповідно до Контракту про навчання іноземних громадян № 21/12 від 23.04.2012. Згідно з п. 1.1. Договору Виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Координатора набору надати освітні послуги, студенту - Чігухуне Такудзва, за формою навчання: денна англійська мова, за освітньо-кваліфікаційним рівнем - магістр, спеціальність - медицина, місце надання освітніх послуг - І та ІІ міжнародні факультети, строк освітніх послуг - 01.09.2017 - 01.08.2023.
Також позивач зазначає, що відповідно до наказу № 349-с від 01.08.2023 студента Чігухуне Такудзва було відраховано з Університету з 01.08.2023 через порушення умов Договору про надання освітніх послуг - академічну заборгованість, несплату за навчання. 
За навчання означеного студента мала бути сплачена сума в розмірі 22 440,00 дол. США, проте дані послуги було оплачено частково в розмірі 17 400,70 дол. США.
Решта вартості послуг на суму 5 039,30 дол. США залишилася несплаченою відповідачем.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що представлені до матеріалів справи докази підтверджують неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором щодо сплати позивачу 5 039,30 дол. США, що еквівалентно 210 996,50 грн. 
Доказів сплати означеної суми чи відсутності у відповідача обов`язку з її сплати сторонами до матеріалів справи не надано.
За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача 210 996,50 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих послуг за Договором, позивачем також нараховано та пред`явлено до стягнення 18 224,42 грн 3 % річних та 566,92 грн пені.
Згідно з п. 5.15 Додаткової угоди № 7 від 11.08.2017 до Контракту № 21/12 від 23.04.12, у випадку порушення строків оплати, передбачених даною угодою, Координатор набору (студент) зобов`язаний оплатити заборгованість і пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого зобов`язання за кожний день прострочення, включаючи день фактичного погашення заборгованості або день відрахування студента. 
При простроченні оплати більше ніж 30 календарних днів, Університет має право на відрахування студента, за якого не надійшла оплата. При цьому до говір про навчання, укладений між Університетом та таким студентом, підлягає достроковому розірванню. Датою розірвання договору про навчання студента та відрахування студента є дата, зазначена у відповідному наказі Університету. При цьому Координатор набору зобов`язаний відшкодувати Університету вартість фактично отриманої освітньої послуги, за яку не надійшла оплата, а також оплатити пеню за прострочення виконання грошових зобов`язань, нараховану на момент відрахування на підставі рахунку Університету у триденний строк з дня дострокового розірвання договору про навчання та відрахування студента. 
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За частинами 2, 3 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).
Частиною 1 ст. 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. 
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань").
Оскільки відповідачем порушено грошове зобов`язання, розмір пені за таке порушення обмежено статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", тож нарахування передбаченого п. 5.15 Додаткової угоди №7 від 11.08.2017 до Договору розміру такої штрафної санкції - 0,1%, є необґрунтованим.
Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Відтак сума пені, належної до сплати відповідачем, має розраховуватися з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період заборгованості; та її нарахування припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Наданий позивачем розрахунок пені не відповідає зазначеним вимогам, проте оскільки за здійсненим судом розрахунком сума пені є більшою, ніж заявлено позивачем, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення пені в сумі 566,92 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних, суд встановив їх правильність та арифметичну вірність, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 18 224,42 грн 3 % річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).
Згідно зі статтями 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростував.
Враховуючи вищевикладене, суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростовані належним чином та у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва, - 

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Приватного підприємства "Адванта" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 21, літ. А, офіс 107/4; ідентифікаційний код 34268353) на користь Запорізького державного медико-фармацевтичного університету (69035, м. Запоріжжя, бул. Примаченко Марії, буд. 26; ідентифікаційний код 45030873) 210 996 (двісті десять тисяч дев`ятсот дев`яносто шість) грн 50 коп. заборгованості, 18 224 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять чотири) грн 42 коп. 3% , 566 (п`ятсот шістдесят шість) грн 92 коп. пені та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору. 
3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя   Т.М. Ващенко