КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 754/2646/26    Головуючий в суді І інстанції Броновицька О.В.
Провадження № 33/824/2253/2026  Головуючий в суді ІІ інстанції Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Сушко Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577025 від 27.01.2026 року - 27 січня 2026 року о 20 год. 42 хв. у м. Київ, по просп. Броварському, 44А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ToyotaCorolla» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хода нестійка, мова не розбірлива, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Drager» та в лікаря-нарколога водій категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577075 від 27.01.2026 року - 27 січня 2026 року о 20 год. 42 хв. у м. Київ, по просп. Броварському, 44А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та швидкість руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюр, виїхавши за межі проїжджої частини та розділювальної смуги, у зв`язку з чим пошкодив власний транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.124, ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665 грн 60 коп.. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 22 березня 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обгрунтовував тим, що матеріалами справи не підтверджено факт керування транспортним засобом.
Крім того, доводи апеляційної скарги обгрунтовував тим, що ознаки алкогольного сп`яніння патрульними поліції не оголошувались, а лише формально зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Також ОСОБА_1 звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що йому не було роз`яснено прав, процедури огляду і наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що ОСОБА_1 не було направлено до закладу охорони здоров`я, адже направлення оформлено не було і у матеріалах справи воно відсутнє
ОСОБА_1 зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом.
ОСОБА_1 у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити. Надав пояснення, аналогічні викладеним у апеляційній скарзі.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постанова суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вище вимогам.
Як убачається з матеріалів справи та судового рішення, при розгляді даної справи суд першої інстанції достатньо повно, об`єктивно та всебічно дослідив наявні у ній письмові матеріали та дійшов правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і такий висновок, всупереч тверджень апелянта, ґрунтується на наявних у матеріалах справи адміністративної справи доказах.
Статтею 124 КУпАП передбачається відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Пунктом 10.1 ПДР України встановлено обов`язок водія під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Частиною 1 статті 130 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність не тільки за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а й за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проте, вимоги вказаних пунктів ПДР ОСОБА_1 дотримано не було.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно з встановленими нормами закону держави Україна.
Вина ОСОБА_1 у порушенні п. 12.1, п. 2.5 ПДР України за обставин, викладених у постанові, всупереч доводів апеляційної скарги, підтверджується наявними у справі доказами, а саме, даними, які містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577025 від 27.01.2026 року, з якого вбачається, що 27 січня 2026 року о 20 год. 42 хв. у м. Київ, по просп. Броварському, 44А, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хода нестійка, мова не розбірлива, почервоніння обличчя. Від проходження огляду у встановленому законом порядку на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Drager» та в лікаря-нарколога водій категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 2-4);
- у протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577075 від 27.01.2026 року - 27 січня 2026 року о 20 год. 42 хв. у м. Київ, по просп. Броварському, 44А, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та швидкість руху, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду, а саме бордюр, виїхавши за межі проїжджої частини та розділювальної смуги, у зв`язку з чим пошкодив власний транспортний засіб, чим порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с. 6-8);
- у направленні на огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 до КНП КМНКЛ «Соціотерапія» з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до змісту якого виявлено такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння шкіри обличчя, нестійка хода та мова (а.с. 10);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6575879 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 127 КУпАП, оскільки, останній виходив на проїжджу частину поза межами пішохідного переходу, а на зауваження не реагував (а.с. 11);
- у постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6575825 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки, водій став учасником ДТП та категорично відмовився пред`явити документи, особу встановлено по базі ІПНП з фотокарткою (а.с. 12);
- у інформації з системи «АРМОР» щодо наявності у ОСОБА_1 посвідчення водія категорій В1, В та інформації щодо транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є та яким керував ОСОБА_1 (а.с. 13-14);
- на схемі місця ДТП, яка сталася 27.01.2026 року о 20 год. 42 хв. у м. Києві по просп. Броварський, 44А. На схемі місця ДТП зображено, що автомобіль «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 із середньої смуги руху, перетнувши крайню ліву смугу, здійснив наїзд на розділювальну смугу. Зображено розташування транспортного засобу на розділювальній смузі після наїзду та перелічено видимі (зовнішні) пошкодження транспортного засобу, отриманих унаслідок ДТП, а саме: передній бампер, ходова частина, капот, переднє ліве крило, передня ліва фара. Локалізація та характер пошкоджень узгоджуються із механізмом ДТП, обставини якого зображено на схемі (а.с. 15);
- на відеозаписі «export-hhrwp» із нагрудної відеокамери (відеореєстратора) працівників патрульної поліції № 472253, що здійснювали оформлення вчиненого особою, що притягається до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП, який кореспондується з фактичними обставинами справи та вказує на факт порушення водієм вказаних правил ПДР. Зокрема, на долученому до матеріалів справи відеозаписі зафіксовано транспортний засіб сірого, який знаходився на бордюрі розділювальної смуги. На місці події перебували два чоловіки, один з них повідомив, що зупинився, оскільки інший чоловік, якого він не знає, витягнув руку для зупинки автомобіля, тому він вирішив запитати чи потрібна допомога (фрагмент відеозапису з 0:01:26). Патрульні поліції пояснили причину свого приїзду тим, що несли службу на блок-посту КП 502, коли громадянка повідомила, що п`яний водій вилетів з дороги та намагається залишити місце події (фрагмент відеозапису 0:09:50). Водій відмовлявся надати документи, що посвідчують його особу, за що на нього було складено постанову про накладення адміністративного стягнення та заперечував, що це його автомобіль, однак протягом всього відеозапису неодноразово просив залишити транспортний засіб на місці події, а він зранку його забере, зокрема на фрагменті відеозапису з 0:17:46 водій каже патрульним: «я маю на увазі, давайте ви... все, мене тут не було, не було, ви знайшли машину, я вам дам грошей, я військовий, завтра буду розбиратись». Патрульними поліції було повідомлено водієві, що він має різкий запах алкоголю з порожнини рота та висловлено вимогу пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки, на що водій відповів, що він не вчиняв дорожньо-транспортну пригоду (фрагмент відеозапису 0:05:36). На фрагменті відеозапису з 0:07:15 патрульний висловив вимогу водію проїхати до закладу охорони здоров`я для проходження огляду у лікаря-нарколога, на що водій вкотре категорично. Відображено, що на фрагменті відеозапису з 0:23:00 водій почав йти з місця події, у зв`язку з чим, патрульними поліції було вирішено підвезти водія до найближчого метрополітену. На відеозаписі зафіксовано момент роз`яснення права водієві, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП (фрагмент відеозапису з 0:02:56). Крім того, зафіксовано процедуру ознайомлення водія з матеріалами справи про адміністративне правопорушення, від підпису останній відмовився (фрагмент відеозапису з 0:46:50) (а.с. 16).
Вказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення.
Кодекс України про адміністративні правопорушення, а саме - ст. 256 детально регламентує питання, що пов`язані зі складанням протоколу про адміністративне правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Протоколи підписані особою, яка його склала, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовилась від підпису протоколів на нагрудну боді-камеру.
Виявлені працівниками поліції 27 січня 2026 року у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння в розумінні п.п. 3-4 розділу 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 року, є безпосередніми підставами для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, або в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення, а у випадку відмови від проходження огляду - визначають наявність в діях водія ознак складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обставини, зазначені в протоколі узгоджуються із дослідженим судом апеляційної інстанції відеозаписом із нагрудної камери (відеореєстратора) поліцейського, на якому відображені події, які відбувалися 27 січня 2026 року за участю ОСОБА_1 ..
Відеозапис свідчить про дотримання працівником поліції в повному обсязі Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції під час проведення її огляду та вимог ст. 266 КУпАП.
Так, з відеофайлу вбачається, що патрульний поліції неодноразово пропонує водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки, або ж у медичному закладі, на що останній категорично відмовився без будь-якого тиску та примусу.
Відеозаписи є одними із об`єктивних доказів в справі про адміністративне правопорушення. На відео, що міститься в матеріалах справи, зафіксовані подія правопорушення. Цей відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими дослідженими судом та наведеними в даній постанові доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріалами справи не підтверджено факт керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції відхиляє, як такі, що спрямовані на ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки ОСОБА_1 був учасником ДТП, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 577075 від 27.01.2026 року за ст. 124 КУпАП, та постановою про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6575825 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, в якій встановлено, що ОСОБА_1 був учасник ДТП, яка останнім не оскаржувалась. Крім того, як вбачається з наявної у матеріалах справи інформації з системи «АРМОР», саме ОСОБА_1 є власником транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_1 .
При цьому, з долученого до протоколу та наявного у матеріалах справи відеозапису з боді-камери патрульної поліції № 472253 вбачається, що ОСОБА_1 перебував на місці події сам, а водій, якого він зупинив, пояснив, що не знає ОСОБА_1 особисто, а зупинився лише тому, щоб запитати чи потрібна допомога, оскільки останній спиняв транспортні засоби, махаючи рукою (фрагмент відеозапису з 0:01:26). Вбачається, що у розмові з патрульними поліції водій протягом усього відеозапису неодноразово просив залишити транспортний засіб на місці події, натомість він зранку його забере, зокрема на фрагменті відеозапису з 0:17:46 водій каже патрульним: «я маю на увазі, давайте ви... все, мене тут не було, не було, ви знайшли машину, я вам дам грошей, я військовий, завтра буду розбиратись».
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що факт керуванням транспортним засобом встановлюється будь-якими фактичними даними, які в розумінні ст. 251 КУпАП є доказами.
Доводи апеляційної скарги про те, що ознаки алкогольного сп`яніння патрульними поліції не оголошувались, а лише формально зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки на відеозаписі з боді-камери патрульного відображено, як поліцейський повідомляє водія, що у нього наявні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, на що водій відповів: «ну, і що далі?» (фрагмент відеозапис 0:05:36).
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під наявністю у особи ознак сп`яніння необхідно розуміти припущення поліцейського про можливу наявність у особи такого стану, яке грунтуються на порівнянні фізичного стану та поведінки особи і із станом та поведінкою, які визначені нормативними документами і указують на наявність такого стану. У будь-якому випадку висновок поліцейського про наявність у особи ознак сп`яніння містить суб`єктивний характер. Із протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейським було виявлено такі ознаки алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, хода нестійка, мова не розбірлива, почервоніння обличчя, що і стало підставою висунути вимогу про необхідність проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що водієві не було роз`яснено прав, процедури огляду і наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції також відхиляє, оскільки на фрагменті відеозапису з 0:02:56 патрульним поліції було роз`яснено ОСОБА_1 права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Патрульними поліції неодноразово висувалась вимога водієві пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, як і на місці зупинки, так і у лікаря-нарколога, від чого водій категорично відмовився, за що йому було повідомлено про складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того, з відеозапису вбачається, що водієм було здійснено спробу дачі працівникам поліції неправомірної вигоди, що свідчить про усвідомлення ним протиправності своїх дій та можливих наслідків.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не було направлено до закладу охорони здоров`я, адже направлення оформлено не було і у матеріалах справи воно відсутнє, з огляду на наступне.
Вимогами Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якої затверджено форму направлення, не передбачено вимог щодо ознайомлення під підпис водія, або вручення останньому копії направлення. Направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається для лікаря закладу охорони здоров`я, уповноваженого на проведення огляду на стан сп`яніння, як підстава проведення огляду особи, а враховуючи те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, то такі доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Крім того, у ході ознайомлення з матеріалами адміністративного правопорушення, патрульним поліції було повідомлено водієві, що його направлено на огляд до закладу охорони здоров`я (фрагмент відеозапису з 0:47:22). Таке направлення наявне у матеріалах справи про адміністративне правопорушення (а.с. 10).
Доводи апеляційної скарги про те, що водія не було відсторонено від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції також не бере до уваги, оскільки патрульними поліції було вирішено підвезти ОСОБА_1 до найближчої станції метрополітену, а пошкоджений транспортний засіб, який знаходився на бордюрі розділювальної смуги у напрямку зустрічного руху автомобілів, можливо було транспортувати лише за допомогою евакуатора, про що патрульними зазначалось неодноразово, а водій повідомляв, що забере автомобіль зранку.
Разом з тим, ОСОБА_1 під час ознайомлення із адміністративними матеріалами не був позбавлений можливості зазначити у протоколах про адміністративні правопорушення ті пояснення, які вважав за потрібні, однак свою незгоду із викладеними у них відомостями не зазначив.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що обраний судом першої інстанції вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, відповідає обставинам справи, вимогам ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що постанова Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року є законною та обґрунтованою, а тому, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року залишити без задоволення. 
Постанову Деснянського районного суду міста Києва від 17 березня 2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено «23» квітня 2026 року.

Суддя Київського апеляційного суду Л.П. Сушко